Справа № 752/8146/19 
Провадження № 2/752/75/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

29 квітня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Хоменко В.С.
при секретарі Павлюх П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання недійсними договорів позики,-
ВСТАНОВИВ:
у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом у якому просить визнати недійсними договори позики: № 3348302451/165511 від 05.10.2018 року, укладений між ним і ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група»; № 31354 від 09.10.2018 року, укладений між ним і ТОВ «ФК «Гелексі»; № 802840412 від 28.11.2018 року, укладений між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; № 0076-6999 від 07.10.2018 року, укладений між ним та ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а також застосувати наслідки їх недійсності.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що у жовтні-листопаді 2018 року між ним та відповідачами укладено договори позики.
Позивач зауважує, що оспорювані правочини укладені ним у той час, коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними через розлади психічного здоров`я, а в період з 08.10.2018 року по 31.10.2018 року та з 03.01.2019 року по 04.02.2019 року він перебував на лікуванні в КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», де перебуває на обліку, адже з дитинства страждає психологічним захворюванням і періодично проходить лікування та визнаний інвалідом ІІ групи, тому вказані кредитні договори є недійсними з огляду на ч. 1 ст. 225 ЦК України,
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить позов задовольнити.
Ухвалою від 13.08.2019 року відкрито провадження в указаній справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1, а.с. 114).
29.08.2019 року від представника відповідача ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому ОСОБА_2 просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що процедура оформлення кредиту (специфіка електронного договору) є свідченням того, що позивач розуміє значення своїх дій, а ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» не знав та не міг знати про стан здоров`я позивача та про наявність в нього психічних захворювань, а також є підстави вважати, що оспорюваний правочин вчинено останнім у період ремісії (т. 1, а.с. 172-175).
09.09.2019 року до суду від представника відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надійшов відзив на вказану позовну заяву в якій ОСОБА_3 просить у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що з наданих позивачем доказів не вбачається, що він може не усвідомлювати значення своїх дій та не вказано конкретного діагнозу ОСОБА_1 ; позивач протягом тривалого часу був клієнтом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримував кредитні кошти та свідомо виконував усі вимоги кредитних договорів; не усвідомлюючи свої дії, позивач не міг би пройти складну та багатоетапну процедуру підписання договору; відсутня інформація щодо того на що витрачено отримані позивачем грошові кошти (т. 2, а.с. 186-189,189 зворот).
30.09.2019 року до суду від відповідача ТОВ «ФК «Гелексі» надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому директор ОСОБА_4 просить у задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що позивач неодноразово проходив багатоетапну процедуру отримання позики та верифікацію з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, яка вимагала певної розумової діяльності, свідомих активних дій останнього, що свідчить про здатність ОСОБА_1 формувати й адекватно сприймати логічні та причинно-наслідкові зв`язки між явищами та обставинами, усвідомлювати значення своїх дій з отримання коштів у позику, що передбачають у майбутньому їх повернення з урахуванням процентів і комісії; позивача не визнано недієздатним чи обмежено дієздатним, хоча він має захворювання з дитинства і систематично проходить лікування; ОСОБА_1 саме в період до 15.05.2019 року встановлена можливість виконання трудових функцій, що вимагає розумової діяльності та активних свідомих дій, а доказів проходження лікування в період з 08.10.2018 року по 31.10.2018 року та з 03.01.2019 року по 04.02.2019 року в КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не надано (т. 2, а.с. 1-6, 6 зворот).
07.10.2019 року від відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому директор Єгембердієв Є. просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що додані позивачем документи не підтверджують розлади його психічної діяльності; оспорюваний кредитний договір укладено між сторонами 07.10.2018 року, тобто до проходження лікування, при цьому в період проходження лікування ОСОБА_1 здійснювалось часткове виконання своїх зобов`язань за договором, що підтверджує усвідомлення останнім значення своїх дій за укладеним договором і відповідальність та обов`язки виконання; дотримання порядку укладення спірного кредитного договору, визначеного Законом України «Про електронну комерцію», самостійне створення особистого кабінету на сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс», заповнення заявки на отримання кредиту, надання підтвердження ознайомлення з офертою, свідчать про свідомий вибір позивача укласти кредитний договір (т. 2, а.с 75-81).
Ухвалою від 19.02.2020 року витребувано у КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» належним чином завірені копії усієї наявної в закладі медичної документації ОСОБА_1 (історії хвороби, медичні висновки, висновки ЛКК, висновки МСЕК тощо) для подальшого надання експертам при вирішенні питання судово-психіатричної експертизи (т. 2, а.с. 127-128).
Ухвалою від 26.10.2020 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (т. 2, а.с. 179).
Ухвалою від 03.11.2022 року призначено в указаній справі судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Львівській філії судово-психіатричних експертиз. На розгляд та вирішення експерта поставлено питання: чи міг ОСОБА_1 розуміти значення своїх дій або керувати ними на момент укладення з відповідачами оспорюваних договорів, а саме: 05.10.2018 року, 07.10.2018 року, 09.10.2018 року, та 28.11.2018 року? (т. 3, а.с. 18-20).
Ухвалою від 24.03.2026 року в зв`язку з поверненням на адресу суду від ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» Львівська філія судових експертиз матеріалів цивільної справи № 752/8146/19 без виконання ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 03.11.2022 року, через те, що оплата за проведення судово-психіатричної експертизи не проведена, поновлено провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання.
Учасники справи, будучи повідомленими в установленому цивільним процесуальним законодавством порядку про місце, день і час розгляду вказаної справи, в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09.10.2018 року між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 31354 відповідно до умов якого останній отримав 5 000,00 грн на умовах сплати 0,01 % в день від початкового розміру позики, зі строком повернення коштів до 07.11.2018 року (т.1, а.с. 40-46).
Також 28.11.2018 року між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 802840412, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит на суму 6 880,00 грн на строк 30 днів та на умовах нарахуванням процентів за користування кредитом у розмірі 1,64 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (т. 1, а.с. 49-51).
Крім того, між ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 3348302451/165511 від 05.10.2018 року, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в розмірі 5 000,00 грн, строком до 03.11.2018 року зі сплатою 693,5 % річних (т. 1, а.с. 53-57).
При цьому, 07.10.2018 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та позивачем укладено кредитний договір № 0076-6999, згідно з яким ОСОБА_1 надано кредит в сумі 7 000,00 грн, на умовах повернення до 20.10.2018 року. Розмір процентів складає 2 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, за яким позивачем здійснювалися платежі (т. 1, а.с. 59-65, 66).
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 376237 Психіатричної МСЕК № 1 від 15.05.2017 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з дитинства строком до 15.05.2019 року та він отримує державну соціальну допомогу, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 від 29.07.2010 року та № 27 від 09.04.2019 року (т. 1, а.с. 67-68, 69-71, 73).
Також, як вбачається з медичної документації, що надійшла до суду виконання ухвали від 19.02.2020 року з КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», позивачу встановлювалася ІІ група інвалідності з дитинства 05.05.2012 року, 21.05.2013 року, 21.05.2014 року, та 12.05.2015 року, що підтверджується довідками до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Психіатричної МСЕК № 1 серії 10 ААВ № № 876662, 689892, 851922 та 142995 (т. 2, а.с. 144-147).
Крім того, з виписок із медичної картки стаціонарного хворого № № 83А/2020, 439А/2019, 5А/2019, 608А/2018, 107а/2017, 78А/2015, а також з виписки-епікризу зі стаціонарної картки № 99А, та з виписок із стацкартки № № 242А, 187А, 149А, 225А, та з витягів з медичної карти стаціонарного хворого № № 1102, 3429, вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні: з 12.02.2020 року по 11.03.2020 року, із 07.08.2019 року по 27.08.2019 року, з 03.01.2019 року по 04.02.2019 року, з 08.10.2018 року по 31.10.2018 року, з 15.02.2017 року по 10.03.2017 року, з 04.02.2015 року по 28.02.2015 року, з 12.02.2014 року по 12.03.2014 року, з 03.04.2013 року по 25.04.2013 року, із 16.03.2012 року по 14.04.2012 року, з 29.03.2010 року по 26.04.2010 року з діагнозом (основне захворювання) -наслідки раннього органічного ураження ЦНС з емоційно-вольовими розладами та інтелектуально-мнестичним зниженням до ступеня помірно вираженої дебільності, зі зниженням соціально-трудової дезадаптації, а з 21.03.2006 року по 03.04.2006 року та з 03.08.2009 року по 14.08.2009 року з клінічним діагнозом вегето-судинна дестонія за змішаним типом (т. 2, а.с. 148-160).
При цьому, з виписок із медичної картки стаціонарного хворого № № 373А/2020, 68А/2021, 5А/2019 вбачається, що ОСОБА_1 також перебував на стаціонарному лікуванні: з 09.09.2020 року по 28.09.2020 року, з 08.02.2021 року по 04.03.2021 року, з 03.01.2019 року по 04.02.2019 року з діагнозом (основне захворювання) - наслідки раннього органічного ураження ЦНС з емоційно-вольовими розладами та інтелектуально-мнестичним зниженням до ступеня помірно вираженої дебільності, зі зниженням соціально-трудової адаптації (т. 2, а.с. 173-173 зворот, 184-184 зворот, 223-223 зворот).
Згідно з висновком психологічного обстеження від 24.03.2010 року психолога Львівського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_1 , на перший план виступає непродуктивність психічної діяльності, інтелектуальне зниження до ступеню помірно вираженої дебільності, виражена недостатність емоційно-вольового контролю на фоні раннього ураження ЦНС (т. 2, а.с. 227). 
Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
За положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.
Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст. 225 ЦК України поширюється на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак в момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ним (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України.
У постанові Верховного Суду від 19.09.2019 року в справі № 591/2231/16-ц) також зазначено, що тлумачення ст. 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення неспроможності особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення правочину відбувається з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 03.11.2022 року задоволено клопотання позивача та призначено в указаній справі судово-психіатричну експертизу, на розгляд та вирішення експерта поставлено питання: чи міг ОСОБА_1 розуміти значення своїх дій або керувати ними на момент укладення з відповідачами оспорюваних договорів, а саме: 05.10.2018 року, 07.10.2018 року, 09.10.2018 року, та 28.11.2018 року?
20.03.2026 року ухвала суду про призначення судово-психіатричної експертизи та матеріали вказаної цивільної справи повернуто з експертної установи без виконання. 
З листа ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» Львівської філії судових експертиз від 30.01.2026 року № 27/02/234-2026 вбачається, що оплата за проведення судово-психіатричної експертизи не проведена.
Отже, аналізуючи надані докази щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , суд не має можливості встановити той факт, що останній на момент укладення кредитних договорів: № 3348302451/165511 від 05.10.2018 року, № 31354 від 09.10.2018 року, № 802840412 від 28.11.2018 року, та № 0076-6999 від 07.10.2018 року, не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. 
Ті факти, що позивач є інвалідом ІІ групи по психіатричному захворюванню, та перебуває на обліку у КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», що могло істотно впливати на його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, самі по собі не є підставами для визнання оспорюваних кредитних договорів недійсними з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України, адже достовірно не доводять той факт, що ОСОБА_1 не розумів чи не міг розуміти фактів укладення з відповідачами кредитних договорів.
В той же час, відповідачі вказали та надали докази того, що між сторонами раніше уже укладались кредитні договори, які виконувалися ОСОБА_1 і ці факти не спростовані позивачем.
Отже, обставини, з якими закон пов`язує застосування ч. 1 ст. 225 ЦК України не знайшли свого підтвердження, оскільки підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними. 
Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 29.02.2012 року в справі № 6-9цс12.
Оскільки позивачем не надано доказів того, що на момент укладення спірних кредитних договорів він не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, або був визнаний судом недієздатним чи частково недієздатним, підстав для задоволення позову немає, адже за відсутності висновку судово-психіатричної експертизи, інші матеріали (досліджена судом медична документація щодо ОСОБА_1 ) не дають можливості достовірно з`ясувати стан здоров`я позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 76-81, 82, 89, 141, 158, 258, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання недійсними договорів позики - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко