Єдиний унікальний номер 741/744/25
Провадження № 3/741/3/26

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 16 квітня 2026 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Киреєва О.В.,
з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.
та захисника – адвоката Сидоренка В.В., 
розглянувши у режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР1 № 306050), передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, 
встановив:
24 квітня 2025 року до суду надійшов зазначений протокол про адміністративне правопорушення, суть якого зводиться до того, що 20 квітня 2025 року близько 09 години 10 хвилин в м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області по вул. Вокзальна ОСОБА_1 керував автомобілем «DAEWOO Nexia», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «DRAGER Alcotest 6820», результат тесту 0,42 проміле.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не просив засідання відкласти.
Суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності ОСОБА_1 за наявними у справі доказами, оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою. 
У судовому засіданні захисник просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, з підстав, які зазначені у відповідному письмовому клопотанні. Клопотання про закриття провадження у справі мотивоване тим, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Транспортний засіб не був зупинений працівниками поліції, а працівники патрульної поліції підійшли до транспортного, який стояв та не рухався. У цей час ОСОБА_1 перебував у зазначеному транспортному засобі. На відео не зафіксовано, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про законну причину зупинки транспортного засобу, що свідчить про відсутність факту законної зупинки автомобіля, внаслідок чого, складений протокол є недопустимим доказом і не може бути покладений в основу судового рішення. Із відеозапису події за участі ОСОБА_1 не вбачається, яким саме чином працівник поліції встановив наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції не була встановлена поведінка ОСОБА_1 , що не відповідає обстановці. Таким чином, працівниками поліції не доведено факту наявності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. З урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного приладу «DRAGER Alcotest 6820», вміст алкоголю, у повітрі, що видихав ОСОБА_1 , не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права. ОСОБА_1 не було відсторонено від подальшого керування транспортним засобом після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Працівники поліції не з`ясували у ОСОБА_1 чи згоден він з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено на місці зупинки, не роз`яснили право на проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я та не забезпечили проведення відповідного огляду. При цьому, матеріали справи містять направлення до медичного закладу. Таким чином, працівниками поліції було порушено процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а тому відповідно до ст. 266 КУпАП такий огляд вважається недійсним. Працівники поліції також обмежили право ОСОБА_1 на отримання правової допомоги.
Вислухавши думку захисника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Відтак, по аналогії права, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.
Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.
У цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Допустима норма вмісту алкоголю в крові водія в Україні становить 0,2 проміле.
Порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння встановлено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі – Інструкція).
Відповідно до пунктів 2, 6, 7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції встановлено, що стан алкогольного сп`яніння у водія визначається після проведення тесту з використанням технічного засобу, якщо цифровий показник становить більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Відповідно до технічних характеристик приладу «DRAGER ALKOTEST 6820», границі допустимої похибки під час експлуатування приладу залежать від температури навколишнього повітря та концентрації етанолу.
Статтею 8 пунктом 5 Віденської Конвенції про дорожній рух від 8 листопада 1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року, визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом.
У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грамів чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
У судовому засіданні встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням встановлено порядку.
З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що 20 квітня 2025 року ОСОБА_1 , який не заперечував факт керування транспортним засобом та наявність у нього такої ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Драгер», який показав результат 0,42 проміле. ОСОБА_1 заперечував факт вживання алкогольних напоїв 20 квітня 2025 року, зазначав, що вживав алкогольні напої напередодні. Як до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», так і після його проведення, працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 право на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я. Окрім цього, на відеозаписах не зафіксовано, що працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 його процесуальні права, зокрема право на отримання правової допомоги.
Ураховуючи вищевикладене, суд визнає недопустимим доказом результат тестування на алкоголь за допомогою приладу «Драгер» від 20 квітня 2025 року, оскільки він добутий з порушенням вимог Інструкції.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на підставі доказів, які долучені до протоколу, та доказів, які було отримано у судовому засіданні, неможливо встановити наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , тобто версія події, яка викладена у змісті протоколу про адміністративне правопорушення, особою, яка уповноважена на його складання, не доведена за допомогою належних та допустимих доказів перед судом поза будь-яким розумним сумнівом.
Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За встановлених обставин суд приходить до висновку, що відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і його склад в діях ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, – 
постановив:
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя О.В. Киреєв