Номер провадження: 22-ц/813/2175/26 
Справа № 523/11378/23
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2026 року          м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу Гончарука Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 20 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Середи І.В., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
установив:
Короткий зміст позовних вимог та обставин справи
06 липня 2024 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 375858-КС-001 від 14 серпня 2021 року у розмірі 62632,49 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 14 серпня 2021 року дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями уклали договір про надання кредиту № 375858-КС-001, відповідно до якого відповідачці надано грошові кошти у розмірі 16000 грн строком на 24 тижні зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,86403158 % в день (фіксована ставка), 21 листопада 2021 року сторони уклали додаткову угоду про надання додаткового кредиту у сумі 10000 грн зі сплатою комісії за його надання - 1500 грн, а 04 лютого 2022 року – додаткову угоду про надання додаткового кредиту у розмірі 9000 грн зі сплатою комісії за його надання – 1350 грн.
Оскільки відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором, лише частково сплативши заборгованість на загальну суму 39351,56 грн, то станом на 20 червня 2023 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 62632,49 грн, яка складається із суми прострочених платежів за тілом кредиту – 25169,77 грн; суми прострочених платежів за відсотками – 36112,72 грн; суми прострочених платежів за комісією – 1350 грн.
У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості разом із понесеними судовими витратами.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Пересипського районного суду міста Одеси від 20 жовтня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням в загальному розмірі 62632,49 грн є обгрунтованими і підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані ОСОБА_1 кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.
Зазначає, що з розміром процентів відповідачка погоджувалася підписуючи умови договору, тому заявлений розмір заборгованості відповідає умовам договору.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачкою кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.
Доводи апеляційної скарги.
Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» задовольнити частково в розмірі 33 477,95 грн., з яких 13 811,18 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19 666,77 грн. заборгованість за відсотками, в задоволенні інших позовних вимог відмовити.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції грубо порушив норми матеріального та процесуального права, невірно застосував практику Верховного Суду при розгляді даної категорії справ, не застосувавши норми матеріального права, які підлягали застосуванню, самоусунувся від забезпечення процесуальних прав Відповідача та встановлення дійсних обставин справи, розрахунку заборгованості не перевірив.
Суд першої інстанції невірно застосував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладену в постанові Верховного Суду, оскільки вимога про сплату комісії за договором про надання кредиту № 375858 КС-001 від 14 серпня 2021 року, з урахуванням додаткових угод №1, №2 є нікчемною, та сплачені суми підлягали зарахуванню до погашенню заборгованості та перерахунку заборгованості, оскільки при їх зарахуванні, змінилась сума на яку нараховувались відсотки (у бік) зменшення.
Отже, суд першої інстанції не звернув увагу на нікчемність умов договору, що в свою чергу стало наслідком не перерахунку заборгованості та невірного розміру її встановлення для стягнення.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 1 350,00 грн. задоволенню не підлягали, та не могли бути включені до загального розміру заборгованості, а сплачені кошти за видачу кредиту в розмірі 2 400,00 грн. та 1 500,00 грн, підлягали зарахуванню до заборгованості по відсоткам та кредиту та відповідно перерахунку заборгованості, який не було вчинено Пересипським районний судом м. Одеси. ОСОБА_1 надає власний перерахунок з урахуванням вищенаведеного до апеляційної скарги.
Позиція учасників справи
Не погодившись з доводами апеляційної скарги, позивач звернувся з відзивом на апеляційну скаргу та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В обґрунтування відзиву зазначав, що оскаржуване рішення є обґрунтованим та законним.
Щодо явки сторін.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 62632.49 грн. і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 серпня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 уклали договір про надання кредиту № 375858-КС-001 дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором – G-2534, направленим на номер телефону ОСОБА_1 НОМЕР_1 у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця.
До укладення договору відповідачці був наданий паспорт споживчого кредиту з інформацією відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», після ознайомлення з яким ОСОБА_1 підписала його одноразовим ідентифікатором G-8095, надісланим на її фінансовий номер телефону, також відповідачка була ознайомлена із договором та Правилами надання кредитів, а також отримала інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг».
Відповідно до п.1 договору позивач надає відповідачці кредит у розмірі 16000 грн строком на 24 тижня до 29 січня 2022 року зі сплатою фіксованої процентної ставки за кредитом у розмірі 0,86403158 % в день та разової комісії за надання кредиту у сумі 2400 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 35160 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка – 3576,97 %.
У п.3 договору кредиту сторони погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення відповідачкою коштів на погашення кредиту, в тому числі комісії за надання кредиту.
До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта.
З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій, здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення.
21 листопада 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору № 375858-КС-001 про надання кредиту від 14 серпня 2021 року дистанційно у електронному вигляді з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якої сторони підтверджують, що станом на 21 листопада 2021 року сума неповернутого кредиту за договором № 375858-КС-001 14 серпня 2021 року складає 10536,97 грн, після укладення додаткової угоди кредит збільшується на 10000 грн на умовах, викладених у договорі, після чого загальна сума отриманого та неповернутого кредиту складає 20536,97 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2625,13 %, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 42639,67 грн, продовжено строк дії кредиту на 99 днів, зі сплатою комісії за зміну умов договору у розмірі 1500 грн. У п. 7 додаткової угоди сторони визначили Графік платежів.
04 лютого 2022 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору № 375858-КС-001 про надання кредиту від 14 серпня 2021 року дистанційно у електронному вигляді з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якої сторони підтверджують, що станом на 04 лютого 2022 року сума неповернутого кредиту за договором № 375858-КС-001 14 серпня 2021 року складає 16169,77 грн, після укладення додаткової угоди кредит збільшується на 9000 грн на умовах, викладених у договорі, після чого загальна сума отриманого та неповернутого кредиту складає 25169,77 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2415,30 %, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 51362,83 грн, продовжено строк дії кредиту на 75 днів, зі сплатою комісії за зміну умов договору у розмірі 1350 грн. У п. 7 додаткової угоди сторони визначили Графік платежів.
Відповідно до п. 2 кредитного договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня його повернення згідно з Графіком платежів.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту та додатковими угодами виконало та надало відповідачці грошові кошти у розмірі 16000, 10000 та 9000 грн шляхом перерахування грошей на банківську картку позичальниці № НОМЕР_2 , відкриту у АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується виписками з особового рахунку.
Проте відповідачка в повному обсязі свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідно до Графіків платежів не виконала, частково сплативши у рахунок кредиту 39351,56 грн.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом станом на 20 червня 2023 року за період з 14 серпня 2021 року до 22 липня 2022 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у загальному розмірі 62632,49 грн, яка складається із суми прострочених платежів за тілом кредиту – 25169,77 грн; суми прострочених платежів за відсотками – 36112,72 грн; суми прострочених платежів за комісією – 1350 грн.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.
14 серпня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 уклали договір про надання кредиту № 375858-КС-001 дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором – G-2534, направленим на номер телефону ОСОБА_1 НОМЕР_1 .
21 листопада 2021 року та 04 лютого 2022 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 уклали додаткові угоди до договору № 375858-КС-001 про надання кредиту від 14 серпня 2021 року. Дані додаткові угоди містить відомості про те, що вони підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-6809 та G-9865, направленим на номер телефону ОСОБА_1 НОМЕР_1 .
Відповідно укладення Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним укладенню кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Крім того, відповідачка здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості за Договором № 375858-КС-001, на загальну суму 39 351,56 гривень.
Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка (позичальник) вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справ № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що, підписавши за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору кредитний договір, ОСОБА_1 погодилась з визначеними у ньому умовами кредитування.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості.
Відповідно розрахунку заборгованості за кредитом станом на 20 червня 2023 року за період з 14 серпня 2021 року до 22 липня 2022 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у загальному розмірі 62632,49 грн, яка складається із суми прострочених платежів за тілом кредиту – 25169,77 грн; суми прострочених платежів за відсотками – 36112,72 грн; суми прострочених платежів за комісією – 1350 грн.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по комісії в розмірі 1350 грн. з огляду на наступне.
10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч. 1, 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення п. 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Колегія суддів враховує, що зі змісту кредитного договору убачається, що він не містить переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позичальнику та за які кредитодавцем встановлена комісія, а тому позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваних кредитних договорів, а тому врахування внесених грошових коштів у рахунок погашення комісії за пролонгацію кредиту не є правомірними.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно здійснені відповідачем платежі за кредитним договором зараховувалися на погашення заборгованості за комісією, що призвело до штучного збільшення заборгованості за тілом кредиту та відповідно за відсотками за користування ним.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 1350 грн. задоволенню не підлягали, кошти внесені на погашення комісії не могли бути включені до загального розміру заборгованості, у зв`язку з чим підлягали зарахуванню до заборгованості по відсоткам та кредиту у зв`язку з чим необхідним є здійснення перерахунку заборгованості.
Колегія суддів взявши до уваги поденний розрахунок заборгованості за договором про надання кредиту № 375858- КС-001 від 14 серпня 2021 року, з урахуванням додаткових угод №1, №2 та включенням сплачених ОСОБА_1 сум комісії до тіла кредиту та відсотків у день їх внесення наданий скаржником та здійснивши перерахунок заборгованості, зазначає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 33 477,95 грн., з яких 13 811,18 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19 666,77 грн. заборгованість за відсотками.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення між сторонами кредитного договору № 375858-КС-001 та додаткових угод до нього та отримання за їхніми умовами грошових коштів; враховуючи неналежне виконання відповідачем умов вказаного договору та наявність, у зв`язку з цим, заборгованості перед банком; встановивши нікчемність умов договору щодо нарахування комісії, здійснивши перерахунок заборгованості нарахованої банком, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову банку та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором № № 375858-КС-001 у розмірі 33 477,95 грн.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2095 від 23.03.2023.
Оскільки за результати перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції апеляційним судом встановлено наявність підстав для скасування рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, у відповідності до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційним судом здійснюється розподіл судових витрат з урахуванням заявлених позовних вимог. Відповідно розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 1147.68 грн.
За подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір у розмірі 3220,80 грн, що підтверджується квитанцією від 11.11.2025.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, розмір судового збору, який підлягає стягненню з позивача становить 3220,80 грн.
Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2073,12 грн судового збору (3220,80 – 1147,68).
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, із скасуванням оскаржуваного рішення та ухваленням нового про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -
ухвалив :
Апеляційну скаргу Гончарука Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 20 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити в нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за договором № 375858-КС-001 про надання кредиту від 14 серпня 2021 року у розмірі 33 477,95 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 13 811,18 грн., заборгованості за відсотками - 19 666,77 грн..
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ 41084239) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2073,12 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя       В.В. Кострицький

Судді         М.В. Назарова

Ю.П. Лозко