ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 9зп-26/160	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Благоустрій" 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 року (головуючий суддя Савченко А.В.)
в адміністративній справі №9зп-26/160 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до відповідача Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради 
про визнання дій протиправними,- 

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2026 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною заявою, просив:
- зупинити дію рішення Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області №61 від 25.02.2026 року «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету міської ради від 28.03.2018 року №114 «Про звільнення території міста від самовільно розміщених об`єктів (майна) сфери споживчого ринку, відпочинку та послуг» до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
- заборонити Виконавчому комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Комунальному підприємству Кам`янської міської ради Дніпропетровської області «Благоустрій» та будь-яким іншим уповноваженим особам вчиняти дії, спрямовані на демонтаж: трьох комплексів тимчасових споруд на проспекті Свободи в м.Кам`янському, в районі нежитлової будівлі №30Г, - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що ФОП ОСОБА_1 має правомірно встановлені три тимчасові споруди на просп. Свободи, 30Г у м. Кам`янське на підставі паспорта прив`язки, договору земельного сервітуту та договору з КП «Благоустрій». Рішення виконавчого комітету №61 від 25.02.2026, яке внесло ці споруди до переліку самовільно встановлених, порушує порядок демонтажу та не містить строку добровільного демонтажу. Внаслідок цього існує реальна загроза шкоди правам позивача, виконання демонтажу може унеможливити відновлення порушених прав і призвести до значних витрат. Тому до ухвалення судового рішення доцільно призупинити дію рішення №61 та заборонити будь-які дії щодо демонтажу споруд.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 року заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №9зп-26/160 - задоволено.
Зупинено дію рішення Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області №61 від 25.02.2026 року «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету міської ради від 28.03.2018 року №114» до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
Заборонено Виконавчому комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Комунальному підприємству Кам`янської міської ради Дніпропетровської області «Благоустрій» та будь-яким іншим уповноваженим особам вчиняти дії, спрямовані на демонтаж: трьох комплексів тимчасових споруд на проспекті Свободи в м.Кам`янському, в районі нежитлової будівлі №30Г, - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Не погодився з зазначеною ухвалою суду першої інстанції від 03.03.2026 року представник Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Благоустрій» подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу про забезпечення позову та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Посилається на те, що суд першої інстанції фактично зупинив виконання рішення органу місцевого самоврядування. Вважає, що заходи забезпечення позову були використані не для охорони наявного права, а для штучного збереження фактичного стану після припинення всіх правових підстав для нього. Зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував уві обставини справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем до заяви про забезпечення позову надано:
рішення Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області №61 від 25.02.2026 року «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету міської ради від 28.03.2018 року №114», 
паспорт прив`язки трьох комплексів тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у сквері по пр.Свободи (район торгово-рекреаційного центру за адресою просп.Свободи 30Г) від 14.06.2013р. №78 та відмітки по продовженню терміну дії паспорту прив`язки, схема розміщення комплексу тимчасових споруд, договір про встановлення земельного сервітуту від 20.09.2013р., 
витяг з рішення Дніпродзержинської міської ради від 28.08.2013р. №879-40/VI, 
додаткова угода №6305 до договору про встановлення земельного сервітуту від 20.09.2013 №12788, 
додаткова угода від 18.08.2016р. №7590 до договору про встановлення земельного сервітуту від 20.09.2013 №12788, 
витяг з рішення Кам`янської міської ради від 29.07.2016р. №256-09/VIІ, договір про використання об`єктів (елементів) благоустрою міста не за їх цільовим призначенням від 10.07.2020р. №1766ТН та додаток №1 до договору, додаткова угода №1 про продовження строку дії Договору про використання об`єктів (елементів) благоустрою міста не за їх цільовим призначенням від 19.01.2021р., 
додаткова угода №2 про продовження строку дії Договору про використання об`єктів (елементів) благоустрою міста не за їх цільовим призначенням від 12.04.2022р., 
додаткова угода №3 про продовження строку дії Договору про використання об`єктів (елементів) благоустрою міста не за їх цільовим призначенням від 28.03.2023р., додаткова угода №4 про продовження строку дії Договору про використання об`єктів (елементів) благоустрою міста не за їх цільовим призначенням від 04.01.2024р., 
додаткова угода №5 про продовження строку дії та внесення змін до умов договору про використання об`єктів (елементів) благоустрою міста не за їх цільовим призначенням від 10.01.2026р., 
договір про використання об`єктів (елементів) благоустрою міста не за їх цільовим призначенням від 05.01.2026р. №1766ТН та додаток №1 до договору, 
калькуляція вартості плати за тимчасове використання об`єктів благоустрою м.Кам`янське від 05.01.2026р., 
опис документів, що надано до ЦНАП суб`єктом господарювання, громадянином для виконання адміністративної послуги.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що рішенням Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 25.02.2026 року №61 «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету міської ради від 28.03.2018 року №114» з метою проведення демонтажу самовільно розміщених об`єктів (майна) сфери споживчого ринку, відпочинку та послуг, відповідно до рішення міської ради від 22.12.2017 №952-21/VII «Про деякі питання утримання об`єктів (елементів) благоустрою на території Кам`янського», розглянувши доповідну записку департаменту житлово-комунального господарства та будівництва міської ради (вх. від 04.02.2026 №12-21/190), керуючись підпунктом 7 п.«а» ст.30, ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет міської ради вирішено:
внести до рішення виконавчого комітету міської ради від 28.03.2018 №114 «Про звільнення території міста від самовільно розміщених об`єктів (майна) сфери споживчого ринку, відпочинку та послуг» (зі змінами, внесеними рішеннями виконавчого комітету міської ради від 23.04.2018 №116, від 23.05.2018 №161, від 05.06.2018 №164, від 22.06.2018 №169, від 20.07.2018 №195, від 14.11.2018 №334, від 10.07.2019 №185, від 22.05.2020 №219, від 20.09.2021 №747, від 19.08.2022 №275, від 30.11.2022 №406, від 22.12.2022 №421, від 25.01.2023 №13, від 03.04.2023 №124, від 22.11.2023 №650, від 28.02.2024 №88, від 27.11.2024 №935, від 22.01.2025 №13 та від 27.11.2025 №725) в частині додатка до рішення доповнення, що додаються.
Згідно доповнення рішення до переліку самовільно розміщених об`єктів (майна) сфери споживчого ринку, відпочинку та послуг, що підлягають демонтажу – комплекс з трьох металевих споруд площею кожна 4,5*15м. за адресою пр.Свободи, в районі нежитлової будівлі №30Г. Власник ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
У відповідності до положень ч. 1 та 2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч. 4 ст. 154 КАС України).
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. 
Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Слід зазначити, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням:
розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; 
наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом;
ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 
запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Також, відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2023 № 380/10756/22, в якій Верховний Суд констатував відповідність вжитих заходів забезпечення позову меті застосування такого інституту, спрямованості таких заходів на попередження можливих невідворотних негативних наслідків для прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, за захистом яких він звернувся до суду позовом і відновлення яких, у разі незастосування відповідних заходів, буде неможливим або значно ускладненим, з предметом спору і вимогами, які заявляються позивачем, а також те, що вказані заходи не порушують прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. 
Крім того, колегія суддів Верховного Суду у вищевказаній справі звернула увагу на висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.01.2020 у справі № 1840/2909/18, у якій предмет спору стосувався оскарження рішень органу місцевого самоврядування щодо звільнення земельних ділянок від незаконно встановлених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, їх знесення. 
У цій справі Верховний Суд зазначав, що оскільки предметом оскарження у цій справі було рішення відповідача про демонтаж тимчасової споруди, у якій позивач здійснював підприємницьку діяльність, то наявні підстави вважати, що реалізація такого рішення могла істотно ускладнити виконання судового рішення, а тому визнав, що суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано прийняли рішення про забезпечення позову. 
Крім того, колегія суддів Верховного Суду зауважила, що вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті й не свідчить про фактичний дозвіл на розміщення тимчасових споруд без дотримання норм у сфері архітектури та містобудування.
Варто звернути увагу й на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.10.2021 у справі № ЗД/380/67/20 у подібних правовідносинах, де предметом спору як і справі, що розглядається, охоплювалось схоже за змістом рішення органу місцевого самоврядування (також Виконавчого комітету Львівської міської ради) про демонтаж тимчасової споруди на території міста Львова.
У зазначеній вище постанові Верховий Суд, за обставин і обґрунтувань, подібних до тих, які наявні у справі, що розглядається, проаналізувавши положення процесуального закону з питання застосування інституту забезпечення позову, наголошував на існуванні очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, оскільки дії по демонтажу тимчасової споруди призведуть до значних фінансових витрат позивача. 
Зазначені обставини суттєво ускладнюють відновлення прав позивача та вказують на загрозу унеможливлення захисту його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником наведено достатні та належні доводи щодо наявності ризику істотного ускладнення або унеможливлення ефективного захисту його прав у разі невжиття заходів забезпечення позову.
Зокрема, виконання оскаржуваного рішення про демонтаж тимчасових споруд до вирішення спору по суті може призвести до настання незворотних наслідків, пов`язаних із фактичним пошкодженням об`єктів та необхідністю понесення значних витрат на їх відновлення.
Враховуючи викладене, з метою забезпечення ефективного судового захисту та запобігання можливому порушенню прав позивача до ухвалення рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення та заборони вчиняти дії, спрямовані на демонтаж спірних тимчасових споруд.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз зазначених норм процесуального закону та обставин справи дає підстави для висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. 
Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Частиною 8 статті 154 КАС України визначено, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. 
Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Стаття 153 (частина 2) передбачає, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Згідно з частиною 1 статті 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що на даному етапі розгляду справи ефективним способом захисту прав позивача є задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи викладені в апеляційній скарзі спростовуються нормами процесуального законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу ухвали суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для її скасування.
Керуючись ст. 150, 151, 241-245, 250, 286, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Благоустрій" – залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова