Справа № 214/9442/24
1-кп/214/253/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024041750001324 від 16.10.2024, відносно:
ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянство - України, яка має середню освіту, не працевлаштованої, раніше не судимої в силу ст. 89 КК України, не заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-X1, введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. 
В подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався. Указом Президента України від 23.07.2024 № 469/2024, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-IX від 23.07.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.
ОСОБА_4 , діючи в період дії воєнного стану, 15 жовтня 2024 року у період часу з 11.40 год. по 11.45 год., перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 51А, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власного збагачення, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, шляхом вільного доступу, викрала гаманець чорного кольору з грошовими коштами у розмірі 3 800,00 грн., належні потерпілій ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникла в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 3 800,00 грн.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
21 серпня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 , та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала за обставин, викладених в обвинувальному акті та підтвердила добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просила її затвердити і призначити їй узгоджену міру покарання, а також звільнити від його відбування з іспитовим строком, щиро розкаюється у вчиненому. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі. Також пояснила, що вона цілком розуміє характер пред`явленого їй обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. Крім того, зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст.476 КПК України, згодна з видом покарання, яке до неї буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягала на затвердженні даної угоди.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості. 
Прокурор в судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, а також подала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором, за її письмової згоди, та обвинуваченою ОСОБА_4 . 
Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечували щодо затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди з наступних підстав.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Відповідно до угоди про визнання винуватості від 21 серпня 2025 року, прокурор та обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.4 ст.185 КК України, щодо узгодженого покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, згідно зі ст.75 КК України, та покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України.
Крім того, прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473, ст.476 КПК України.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, віднесене до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілої ОСОБА_6 , якою надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, враховуючи, що міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.4 ст.185 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.
При призначенні покарання, визначеного угодою про визнання винуватості від 21 серпня 2025 року суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченій, судом встановлено вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Обвинувачена ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого їй кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України.
Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима в силу ст. 89 КК України (т.2 а.с.58), не заміжня, за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не зверталась (т.2 а.с.62-63).
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, при цьому покласти на останню обов`язки передбачені п.1, 2 ч.1; п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням шкоди в порядку цивільного судочинства.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2024 відносно обвинуваченої ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчився 29.12.2024, інші запобіжні заходи відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час судового провадження не застосовувались.
Питання про речові докази вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.110, 314, 369, 371-374, 475 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 21 серпня 2025 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024041750001324 від 16.10.2024 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 02 липня 2025 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Відповідно до пп.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
- гаманець чорного кольору з надписом «Fsaifeite» та банківську картку «Ukrsibbank», які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 - залишити у останньої, дозволивши розпоряджатися ними на власний розсуд (т.2 а.с.31-32);
- DVD-R диск з копією відеозаписів з камер внутрішнього спостереження, які розташовані в приміщенні магазину «АТБ-маркет», за адресою: Дніпропетровська область,
м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 51А, на яких зафіксовані обставини подій, що мали місце 15.10.2024, та який було надано співробітниками ТОВ «АТБ-маркет» - залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с.40-41).
Матеріали кримінального провадження №12024041750001324 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №214/9442/24, провадження №1-кп/214/253/26.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя         ОСОБА_1