ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3084/26
04 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 01.05.2026 про накладення штрафу виконавчого провадження ВП №76176420 на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у розмірі 5100 грн під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1484/24.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що подану заяву від 24.01.2024 щодо перерахунку пенсії розглянуто в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян".
Позивач вказує, що рішення про перерахунок або відмову у проведенні перерахунку за такими заявами не приймаються. Відповідь за результатами розгляду заяви надано листом від 08.02.2024 №1590-1141/Б-02/8-1900/24. 
Зазначає, що з 01.04.2025 проведено автоматичний перерахунок пенсії відповідно до абзацу 5 ч. 4 ст. 42 Закону та страховий стаж враховано по 30.06.2022. 
Станом на дату звернення 24.01.2024 не минуло двох календарних років з часу попереднього перерахунку (заява від 10.05.2022). 
Попри це, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76176420 від 01.10.2024, виданого 17.09.2024 Тернопільським окружним адміністративним судом. 
Зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом №1900-0902-5/51049 від 18.10.2024 було надано відповідь на постанову ДВС.
Повторно Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом №1900-0902-5/2505 від 16.01.2025 було надано відповідь на постанову ДВС. 
Однак, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України було винесено вимогу у виконавчому провадженні ВП №76176420 від 01.10.2024, з примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа №500/1484/24, виданого 17.09.2024 року Тернопільським окружним адміністративним судом та в подальшому оскаржувану постанову про накладення штрафу від 01.05.2026 №76176420.
Ухвалою судді від 20.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити з урахуванням особливостей, визначених ст.287 КАС України, у спрощеному провадженні без виклику учасників справи.
22.05.2026 до суду від Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що 17.12.2024, 23.04.2026 вимогами державного виконавця зобов`язано боржника виконати рішення суду з примусового виконання виконавчого листа № 500/1484/24 від 17.09.2024 в повному обсязі (з наданням підтверджуючих документів) протягом двох робочих днів, про що письмово повідомити Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільських областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Зазначає, що згідно повідомлень Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області встановлено, що на підставі заяви від 10.05.2022 проведено перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону, страховий стаж та заробітну плату враховано по 30.04.2022. 
Подану заяву від 24.01.2024 щодо перерахунку пенсії розглянуто в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян". Відповідно, рішення про перерахунок або відмову у проведенні перерахунку за такими заявами не приймаються. Відповідь за результатами розгляду заяви надано листом від 08.02.2024 №1590-1141/Б-02/8-1900/24. 
З 01.04.2025 проведено автоматичний перерахунок пенсії відповідно до абзацу 5 ч. 4 ст. 42 Закону та страховий стаж враховано по 30.06.2022. 
Станом на дату звернення 24.01.2024 не минуло двох календарних років з часу попереднього перерахунку (заява від 10.05.2022). За результатами повторного розгляду заяви від 24.01.2024 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі 500/1484/24 повідомлено, що підстави для проведення перерахунку відповідно до ч.4 ст.42 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, відсутні. 
Зазначає, що враховуючи вище викладене та з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині, на переконання відповідача, рішення суду не виконано.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі №500/1484/24, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за заявою від 24.01.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2024 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду.
Дане рішення набрало законної сили 30.07.2024 та на його виконання Тернопільським окружним адміністративним судом 17.09.2024 було видано два виконавчі листи (зобов`язального характеру та про стягнення судового збору).
За наслідками розгляду заяви про примусове виконання, 01.10.2024 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №76176420 з виконання виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2024 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду.
На вимоги виконавця про виконання рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листами від 08.08.2024, 18.10.2024 повідомило відповідача, що для виконання рішення слід подати відповідну заяву, обравши один із зручних способів (особисто, або через веб-портал) до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) територіального органу Пенсійного фонду України.
Також у листі від 27.04.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило відповідача, що на підставі заяви від 10.05.2022 проведено перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону, страховий стаж та заробітну плату враховано по 30.04.2022. 
Подану заяву від 24.01.2024 щодо перерахунку пенсії розглянуто в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян". Відповідно, рішення про перерахунок або відмову у проведенні перерахунку за такими заявами не приймаються.
Відповідь за результатами розгляду заяви надано листом від 08.02.2024 №1590-114 1/Б-02/8-1900/24. З 01.04.2025 проведено автоматичний перерахунок пенсії відповідно 79 абзацу 5 ч. 4 ст. 42 Закону та страховий стаж враховано по 30.06.2022. 
Станом на дату звернення 24.01.2024 не минуло двох календарних років з часу попереднього перерахунку (заява від 10.05.2022). За результатами повторного розгляду заяви від 24.01.2024 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі 500/1484/24 повідомлено, що підстави для проведення перерахунку відповідно до ч.4 ст.42 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, відсутні.
За невиконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа №500/1484/24 Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.09/2024 Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 та вимог державного виконавця, 01.05.2026 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України прийнято постанову про накладення штрафу № 76176420, якою на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області накладено штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Основного Закону судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження".
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).
Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закон №1404-VIII).
Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій частина восьма статті 19 цього ж Закону).
Висновки суду а результатами розгляду справи.
Так, предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (накладення штрафу) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.
Спірна постанова містить посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком, яку призначено на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку (Список № 2) з 22.04.2020, згідно із Законом України від 09.07.2003 р. № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Після призначення пенсії позивач продовжував працювати по 30.04.2022, у зв`язку з цим звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою, у якій просив перерахувати пенсію, як особі, що продовжила працювати після призначення пенсії за віком.
Крім цього, заявник просив здійснити перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки (на момент перерахунку), а не з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки, який був визначений при первісному призначенні пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, листом від 08.02.2024 повідомило позивача про відсутність підстав для повторного призначення пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки, оскільки йому вже виплачується пенсія за віком.
Не погоджуючись із зазначеною позицією відповідача, позивач звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (справа №500/1484/24).
Вирішуючи спірні правовідносини, суд встановив, що з часу первинного призначення пенсії 22.04.2020 і по 30.04.2022 позивач працював, тому зазначений страховий стаж становить більше 24 місяців, що дає позивачу право на перерахунок пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV (зарахування додаткового стажу).
Крім цього, позивач у заяві просив здійснити перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки, а не з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки.
У рішенні суду по справі №500/1484/24 суд зазначив, що у даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, всупереч вищенаведеним нормам законодавства, не прийняло жодного рішення за результатами розгляду заяви позивача від 24.01.2024 про перерахунок пенсії, а лише надіслало позивачу лист від 08.02.2024 № 1590-1141/Б-02/8-1900/24.
Так, частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Вказані норми закону кореспондуються з пунктом 4.3 Порядку № 22-1, яким визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії.
Враховуючи наведене, у рішенні суду від 22.05.2024 у справі №500/1484/24 суд дійшов висновку, що відповідач діяв протиправно, надаючи відповідь листом на заяву позивача, без прийняття рішення за результатом розгляду цього питання.
У зв`язку з цим, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2024 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду.
Отже, рішенням суду від 22.05.2024 у справі №500/1484/24 чітко визначено обов`язок Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.01.2024 та прийняття відповідного рішення (про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії).
Тобто, з урахуванням висновків суду у справі №500/1484/24 , заява позивача мала бути повторно розглянута пенсійним органом в порядку статті 45 Закону №1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1, - з прийняттям відповідного рішення, а не в порядку Закону України "Про звернення громадян".
Суд зазначає, що спосіб виконання рішення суду повинен відповідати резолютивній частині судового акта, спрямованого на захист прав та інтересів особи у випадку встановлення судом їх порушення та обрання ефективного способу захисту.
Натомість, на виконання рішення суду від 22.05.2024 у справі №500/1484/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повідомило виконавцю, що за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.01.2024 відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до ч.4. ст.42 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки.
Однак, пенсійним органом не надано виконавцю, як і суду під час розгляду даної справи, доказів прийняття рішення за результатами повторного розгляду заяви в порядку статті 45 Закону №1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1, як того вимагав суд.
Також відсутні докази надіслання ОСОБА_1 такого рішення за результатами повторного розгляду його заяви, що позбавляє права на його оскарження у встановленому порядку.
При цьому, пояснення пенсійного органу зводяться знову до того, що заяву розглянуто в порядку Закону України "Про звернення громадян".
Однак, стосовно цього судом було висловлено позицію у рішенні суду від 22.05.2024 у справі №500/1484/24, і такі дії визнано протиправними.
Такі висновки суду не були враховані пенсійним органом при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 . 
Враховуючи наведене, рішення суду від 22.05.2024 у справі №500/1484/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не виконано в частині прийняття рішення за результатами повторного розгляду заяви в порядку статті 45 Закону №1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1.
У зв`язку з цим, відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 01.05.2026 про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП №76176420. 
Таким чином, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. 
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Реквізити учасників справи:
позивач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, код ЄДРПОУ 14035769); 
відповідач: - Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46021, код ЄДРПОУ 43316386); 
Повний текст рішення виготовлено та підписано 04 червня 2026 року.
Головуючий суддя Баб`юк П.М.