ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/15760/25
провадження № 2/753/1320/26
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва, у складі:
головуючого судді - Лужецької О.Р.,
при секретарі - Григораш Н.М., 
за участю:
представника позивача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 червня 2024 року року належний позивачу автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження внаслідок допущення ОСОБА_2 , який керував електросамокатом «ZonDoo», зіткнення, що завдало позивачу матеріальні збитки. Водія ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП, протокол серії ББА №053241 від 18.07.2024 року. Позивач вказує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 178 232 грн., на підтвердження чого надав платіжну інструкцію. Також позивач вказує, що поніс витрати на проведення експертного достілдження в сумі 5 454,42 грн. та моральну шкоду в розмірі 7 000 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 27 січня 2026 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та просив суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та у встановлений судом строк не подав відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до постанови по притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП, серії ББА №053241 від 18.07.2024 року, 13 червня 2024 року о 23:45 за адресою перехрестя вул. Вишняківська вул. Ревуцького ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи електросамокатом здійснював рух по головній дорозі, при здійсненні розвороту на Т-подібному перехресті з головною дорогою вул. Вишняківська не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення електросамоката та транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , а ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.
Працівниками поліції  ОСОБА_2 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 125 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді попередження.
До зазначеної постанови працівниками поліції також було долучено складену схему місця ДТП із зазначенням учасників ДТП та пошкоджень, які отримали транспортні засоби «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 та електросамокат «ZonDoo»,яким на момент зіткнення керував ОСОБА_2 .
У відповідності до п.1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
У Правилах дорожнього руху України відсутнє визначення електросамокату або самокату, разом з тим, аналізуючи визначення транспортний засіб, можна дійти висновку, що електросамокат відповідає поняттю транспортний засіб, оскільки призначений для перевезення людей, а ОСОБА_2 використовував його саме з цією метою, коли здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 .
Зважаючи на те, що відповідач електросамокат використовувався як транспортний засіб, останній мав дотримуватись ПДР, зокрема забезпечувати безпеку дорожнього руху: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.
За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».
Аналогічний висновок містить у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 441/756/18.
У постанові про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності зазначено, що водій, керуючи електросамокатом здійснював рух по головній дорозі, при здійсненні розвороту на Т-подібному перехресті з головною дорогою вул. Вишняківська не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, чим порушив п.16.14 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Будь-яких заперечень з приводу викладених в постанові обставин ОСОБА_2 в ній не зазначив, доказів того, що він оскаржував вказану постанову у встановленому законом порядку та така постанова була скасована, суду надано не було.
Крім того, працівниками поліції була складена схема ДТП без будь-яких зауважень з боку учасників пригоди, в ній зазначене місце розташування обох транспортних засобів на момент ДТП, місце зіткнення та пошкодження, які були отримані транспортними засобами в результаті ДТП.
З наявних матеріалів справи, зокрема постанови про притягнення відповідача до відповідальності, схеми ДТП не вбачається, що відповідач заперечував факт зіткнення із автомобілем позивача, своїх зауважень працівникам поліції не вказував.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, з огляду на долучені до позовної заяви докази, судом встановлено, що у пошкодженні транспортного засобу позивача «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , винен саме відповідач, протилежного суду належними, достатніми та достовірними доказами доведено не було, судом такі обставини під час розгляду справи не встановлено.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , на праві власності зареєстрований за позивачем ОСОБА_1 
Позивачем здійснено відновлювальний ремонт належного йому автомобіля, що був пошкоджений з вини відповідача.
Позивач при зверненні до суду з даним позовом вказував, що станом на день звернення до суду з позовом належний йому транспортний засіб відремонтовано та до справи надав докази фактичних витрат на відновлення транспортного засобу після ДТП.
Як на підтвердження проведення ремонтних робіт та їх оплати позивачем надано рахунок-фактуту № 149 від 12.05.2025, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 149 від 06.06.2025, платіжну інструкцію від 12.05.2025 на суму 178 232 грн., 
Згідно із наданою суду платіжною інструкцією на підтвердження вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлюваного ремонту зазначеного автомобіля склала 178 232 грн.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, позивач правомірно звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, оскільки у нього виникло право на відшкодування шкоди, завданої діями відповідача, що відповідно до наданих доказів на підтвердження вартості проведеного відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 178 232 грн.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази згідно положень статей 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодування у розмірі 178 232 грн., яка була понесена позивачем на відновлювальний ремонт автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 .
Окрім того, стягненню з відповідача підлягають кошти, понесені позивачем проведення експертного дослідження, оцінки пошкодженого автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 5 454,42 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції вд 29.08.2024.
Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_2 завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
ідповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Вивчивши зібрані у справі письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих пошкодженням його майна, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості.
Наданими суду документами позивачем було доведено обсяг моральних та фізичних страждань, який відповідає вимогам щодо відшкодування в розмірі 7 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1 861,20 грн грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 178 232 грн., моральну шкоду - 7 000 грн., витрати за проведення експертного дослідження - 5 454,42 грн. та судовий збір - 1 861,20 грн., а всього 192 547,62 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).
Повне рішення складено 03.06.2026

СУДДЯ           О.Р.ЛУЖЕЦЬКА