ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 червня 2026року 
м. Київ

справа № 285/802/22
провадження № 61-3567св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Воробйової І. А., Зайцева А. Ю.,

учасники справи:
позивач - керівник Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області,
відповідачі: Звягельськаміська рада Житомирської області,      ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 (який є правонаступником       ОСОБА_4 ),   ОСОБА_5 ,     ОСОБА_6 ,   ОСОБА_7 а, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Птахівник», 
третя особа - Дочірнє підприємство «Звягельський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс»,  

розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження касаційні скарги  ОСОБА_6  та         ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2025 року у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Талько О. Б., Коломієць О. С.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2022 року керівник Новоград-Волинської окружної прокуратури(правонаступником якої є Звягельськаокружна прокуратура) в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради та Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області звернувся до суду з позовом до Новоград-Волинської (наразі - Звягельська) міської ради Житомирської області,    ОСОБА_1 ,   ОСОБА_2 ,   ОСОБА_4 ,   ОСОБА_5 ,   ОСОБА_6 ,   ОСОБА_7 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Птахівник» (далі - СТОВ «Птахівник»), третя особа - Дочірнє підприємство « Новоград-Волинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради (далі - ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК»),  у якому просив:

визнати недійсним рішеннявід 27 червня 2019 рокуДідовицької сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області 25 сесії VII скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території часток (паїв)»; 

скасувати державну реєстрацію права власності      ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,5128 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0708, (реєстраційний номер нерухомого майна 1962880418240), зареєстроване 13 листопада 2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49715040 від 18 листопада 2019 року; 

скасувати державну реєстрацію права власності      ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,407 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0758, (реєстраційний номер нерухомого майна 2020021418240), зареєстроване 27 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50907078 від 31 січня 2020 року; 

скасувати державну реєстрацію права власності      ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,4769 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0795, (реєстраційний номер нерухомого майна 2022255518240), зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50955105 від 04 лютого 2020 року; 

скасувати державну реєстрацію права власності      ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,4071 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0765, (реєстраційний номер нерухомого майна 2021907718240), зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50947490 від 03 лютого 2020 року; 

скасувати державну реєстрацію права власності      ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,4071 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0766, (реєстраційний номер нерухомого майна 2021907718240), зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50947719 від 03 лютого 2020 року; 

скасувати державну реєстрацію права власності      ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,446 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0709, (реєстраційний номер нерухомого майна 1925929418240), зареєстроване 24 вересня 2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48930389 від 30 вересня 2019 року; 

скасувати державну реєстрацію права власності      ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,4231 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0710, (реєстраційний номер нерухомого майна 2020139618240), зареєстроване 27 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50909291 від 31 січня 2020 року; 

припинити речове право - право приватної власності      ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,5128 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0708, (реєстраційний номер нерухомого майна 1962880418240), зареєстроване 13 листопада 2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49715040 від 18 листопада 2019 року; 

припинити речове право - право приватної власності      ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,407 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0758 (реєстраційний номер нерухомого майна 2020021418240), зареєстроване 27 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50907078 від 31 січня 2020 року; 

припинити речове право - право приватної власності      ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,4769 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0795, (реєстраційний номер нерухомого майна 2022255518240), зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50955105 від 04 лютого 2020 року; 

припинити речове право - право приватної власності      ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,4071 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0765, (реєстраційний номер нерухомого майна 2021907718240), зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50947490 від 03 лютого 2020 року; 

припинити речове право - право приватної власності      ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,4071 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0766, (реєстраційний номер нерухомого майна 2021907718240), зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50947719 від 03 лютого 2020 року; 

припинити речове право - право приватної власності      ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,446 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0709, (реєстраційний номер нерухомого майна 1925929418240), зареєстроване 24 вересня 2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48930389 від 30 вересня 2019 року; 

припинити речове право - право приватної власності      ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,4231 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0710, (реєстраційний номер нерухомого майна 2020139618240), зареєстроване 27 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50909291 від 31 січня 2020 року; 

усунути перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,5128 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0708, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення (витребування) на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК»; 

усунути перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,407 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0758, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення (витребування) на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК»; 

усунути перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,4769 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0795, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення (витребування) на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК»;

усунути перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,4071 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0765, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення (витребування) на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК»; 

усунути перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,4071 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0766 , шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення (витребування) на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК»; 

усунути перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,446 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0709, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення (витребування) на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК»;

усунути перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,4231 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0710, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення (витребування) на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК».

Позов мотивовано тим, що рішенням 25 сесії VII скликання Дідовицької сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 27 червня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території часток (паїв)» у приватну власність громадян перейшли земельні ділянки з кадастровими номерами: 1824081200:01:000:0758 (   ОСОБА_1 ), 1824081200:01:000:0709 (ОСОБА_2), 1824081200:01:000:0766  (   ОСОБА_4 ), 1824081200:01:000:0765 (   ОСОБА_4 ), 1824081200:01:000:0795 (    ОСОБА_5 ), 1824081200:01:000:0708  (   ОСОБА_7 ), 1824081200:01:000:0710 (    ОСОБА_6 ). 

Після державної реєстрації права власності на земельні ділянки зазначені вище особи уклали договори оренди земельних ділянок із СТОВ «Птахівник» строком на 25 років із правом пролонгації для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 

Усі земельні ділянки знаходяться в межах гідрологічного заказника місцевого значення «Дідовицький», який належить до об`єктів природно-заповідного фонду України. 

17 жовтня 2018 року Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністраціїувідповідності до статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передало під охорону гідрологічний заказник місцевого значення «Дідовицький» землекористувачу - ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК».

Із інформації, наданої ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», на момент передачі під охорону заповідного об`єкту гідрологічний заказник місцевого значення «Дідовицький» знаходився на балансі земель лісового фонду лісгоспу. 

В ході вивчення даних публічної кадастрової картки України та відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка під гідрологічним заказником місцевого значення «Дідовицький» розпайована на дванадцять земельних ділянок із цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». При цьому сім із дванадцяти ділянок, а саме ділянки з кадастровими номерами: 1824081200:01:000:0758, 1824081200:01:000:0709, 1824081200:01:000:0766, 1824081200:01:000:0765, 1824081200:01:000:0795, 1824081200:01:000:0708, 1824081200:01:000:0710 перебувають у приватній власності. 

З інформації, отриманої прокуратурою на підставі відповідних звернень, установлено, що дозволи на зміну цільового призначення всіх перелічених земельних ділянок в установленому законодавством України порядку не надавалися. 

За таких обставин, оскільки спірні земельні ділянки знаходяться в межах гідрологічного заказника місцевого значення «Дідовицький» та відносяться до земель природно-заповідного фонду України, то вони передані у приватну власність громадян незаконно, як такі щоне могли бути відчуженими з власності держави.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2023 року взадоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено та не надано доказів того, що спірні земельні ділянки розташовані на землях лісового фонду. Крім того,суд вказав, що заказники можуть перебувати на землях приватної власності. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Житомирська обласна прокуратура оскаржила його в апеляційному порядку.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року до участі у справі залучено правонаступника відповідача ОСОБА_4 -  ОСОБА_3 . 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури задоволено частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2023 року скасовано та ухвалено нове, яким позов керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задоволеночастково.

Визнано недійсним рішення Дідовицької сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області 25 сесії VII скликання від 27 червня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території часток (паї)» в частині земельних ділянок із кадастровими номерами: 1824081200:01:000:0708, 1824081200:01:000:0758, 1824081200:01:000:0795, 1824081200:01:000:0765, 1824081200:01:000:0766, 1824081200:01:000:0709, 1824081200:01:000:0710.

Скасовано державну реєстрацію права власності     ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,5128 га кадастровий номер 1824081200:01:000:0708 (реєстраційний номер нерухомого майна 1962880418240) зареєстроване 13 листопада 2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49715040 від 18 листопада 2019 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності     ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,407 га кадастровий номер 1824081200:01:000:0758 (реєстраційний номер нерухомого майна 2020021418240), зареєстроване 27 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50907078 від 31 січня 2020 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності     ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,4769 га кадастровий номер 1824081200:01:000:0795 (реєстраційний номер нерухомого майна 2022255518240), зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50955105 від 04 лютого 2020 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності     ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,4071 га кадастровий номер 1824081200:01:000:0765 (реєстраційний номер нерухомого майна 2021907718240) зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50947490 від 03 лютого 2020 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності     ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,4071 га кадастровий номер 1824081200:01:000:0766 (реєстраційний номер нерухомого майна 2021907718240), зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50947719 від 03 лютого 2020 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності     ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,446 га кадастровий номер 1824081200:01:000:0709 (реєстраційний номер нерухомого майна 1925929418240), зареєстроване 24 вересня 2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48930389 від 30 вересня 2019 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності     ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,4231 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0710 (реєстраційний номер нерухомого майна 2020139618240), зареєстроване 27 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50909291 від 31 січня 2020 року.

Припинено речове право - право приватної власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,5128 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0708 (реєстраційний номер нерухомого майна 1962880418240),зареєстроване 13 листопада 2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49715040 від 18 листопада 2019 року.

Припинено речове право - право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,407 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0758 (реєстраційний номер нерухомого майна 2020021418240), зареєстроване 27 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50907078 від 31 січня 2020 року.

Припинено речове право - право приватної власності     ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,4769 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0795 (реєстраційний номер нерухомого майна 2022255518240), зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50955105 від 04 лютого 2020 року.

Припинено речове право - право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,4071 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0765 (реєстраційний номер нерухомого майна 2021907718240),зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50947490 від 03 лютого  2020 року.

Припинено речове право - право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,4071 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0766 (реєстраційний номер нерухомого майна 2021907718240), зареєстроване 28 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50947719 від 03 лютого 2020 року.

Припинено речове право - право приватної власності     ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,446 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0709 (реєстраційний номер нерухомого майна 1925929418240), зареєстроване 24 вересня 2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48930389 від 30 вересня 2019 року.

Припинено речове право - право приватної власності     ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,4231 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0710 (реєстраційний номер нерухомого майна 2020139618240), зареєстроване 27 січня 2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50909291 від 31 січня 2020 року.

Усунуто перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,5128 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0708,шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Звягельський лісгосп АПК».

Усунуто перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,407 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0758,шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Звягельський лісгосп АПК».

Усунуто перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,4769 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0795, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Звягельський лісгосп АПК».

Усунуто перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,4071 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0765, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Звягельський лісгосп АПК».

Усунуто перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,4071 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0766, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Звягельський лісгосп АПК».

Усунуто перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,446 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0709, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Звягельський лісгосп АПК».

Усунуто перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,4231 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0710, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Звягельський лісгосп АПК».

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами: 1824081200:01:000:0708, 1824081200:01:000:0758, 1824081200:01:000:0795, 1824081200:01:000:0765, 1824081200:01:000:0766, 1824081200:01:000:0709, 1824081200:01:000:0710, відповідно до матеріалів лісовпорядкування знаходяться у збірному сьомому кварталі ДП «Новоград-Волинський (наразі Звягельський) лісгосп АПК» у межах гідрологічного заказника місцевого значення «Дідовицький», який створений у 2018 році, та не можуть відноситься до земель товарного сільськогосподарського виробництва за фрагментом із Публічної карти України з нанесеними межами, а тому в 2019 році не підлягали передачі у приватну власність громадян. Землі для збереження та використання земель природно-заповідного фонду розпаюванню не підлягають.Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на них об`єктів природно-заповідного фонду чи включення земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
17 березня 2025 року       ОСОБА_6  звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2025 року.
З урахуванням уточненої касаційної скарги від 16 квітня 2025 року, просила суд постанову суду апеляційної інстанції скасувати в частині скасування державної реєстрації права власності        ОСОБА_6  на земельну ділянку площею 0,4231 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0710 (реєстраційний номер нерухомого майна 2020139618240), припинення речового права - права приватної власності        ОСОБА_6  на земельну ділянку площею 0,4231 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0710 (реєстраційний номер нерухомого майна 2020139618240) та усунення перешкоди у здійсненні Житомирською обласною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,4231 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0710, шляхом припинення речового права - права оренди земельної ділянки СТОВ «Птахівник» та її повернення на користь держави в особі Житомирської обласної ради з правом постійного користування ДП «Звягельський лісгосп АПК» і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, які мають значення для справи та без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

21 березня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2025 року.

З урахуванням уточненої касаційної скарги від 25 квітня 2025 року, просив суд постанову суду апеляційної інстанції скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, які мають значення для справи та без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою       ОСОБА_6  на постанову Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, витребувано матеріали цивільної справи та зупинення виконання постанови апеляційного суду в частині стягнення судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2025 року.

28 травня 2025 року матеріали по цивільній справі надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції

Судом встановлено, що рішенням п`ятнадцятої сесії двадцять третього скликання Дідовицької сільської ради Новоград-Волинського (наразі Звягельського) району Житомирської області від 18 серпня 2000 року погоджена передача земель лісового фонду (землі державної власності) в постійне користування Новоград-Волинському (наразі Звягельському) лісгоспу при управлінні с/господарства і продовольства загальною площею 19,4 га, в т.ч. покритих лісом - 15,7 га.

Рішенням Житомирської обласної ради від 12 вересня 2018 року № 1214 «Про утворення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» на території ДП «Новоград-Волинський (наразі Звягельський) лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради, квартал 7, виділ 9, який є постійним землекористувачем, утворений Гідрологічний заказник місцевого значення «Дідовицький» площею 8,5 га з метою охорони та збереження в природному стані фітоценозів, занесених до Бернської конвенції, та видів рослин, занесених до Червоної книги України (2009).

Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації передало під охорону землекористувачу ДП «Новоград-Волинський (наразі Звягельський) лісгосп АПК» заповідний об`єкт - Гідрологічний заказник місцевого значення «Дідовицький» площею 8,5 га, оголошений об`єктом природно-заповідного фонду України рішенням Житомирської обласної ради від 12 вересня 2018 року №1214 «Про утворення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення», з метою охорони та збереження в природному стані фітоценозів, занесених до Бернської конвенції та видів рослин, занесених до Червоної книги України (2009), що підтверджено копією охоронного зобов`язання від 17 жовтня 2018 року, яким ДП «Новоград-Волинський (наразі Звягельський) лісгосп АПК» взяв під охорону.

Рішенням Дідовицької сільської ради Новоград-Волинського (наразі Звягельського) району Житомирської області двадцять п`ятої сесії сьомого скликання від 27 червня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території часток (паїв)» затверджений проєкт землеустрою щодо організації території часток (паїв) громадянам на землях спільної часткової власності загальною площею 187,06 га, в тому числі: рілля площею 37,40 га, пасовища площею 147,36 га, багаторічні насадження (фруктовий сад) орієнтовною площею 2,30 га, із земель реформованого КСП «Поліський край» на території Дідовицької сільської ради Новоград-Волинського (наразі Звягельського) району Житомирської області згідно з списком, зокрема:      ОСОБА_2 - на земельну ділянку площею 0,4460 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0709;  ОСОБА_6 - на земельну ділянку площею 0,4231 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0710;     ОСОБА_5 - на земельну ділянку площею 0,4769 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0795;   ОСОБА_4 - на земельні ділянки площею 0,4071 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0765 та площею 0,4018 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0766; ОСОБА_1 - на земельну ділянку площею 0,4070 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0758;   ОСОБА_7 - на земельну ділянку площею 0,5128 га, кадастровий номер 1824081200:01:000:0708.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що за відповідачами зареєстровано право власності на вказані вище земельні ділянки.

Згідно з актуальною інформацією про державну реєстрацію іншого речового права спірні земельні ділянки знаходяться у оренді до 2045 року СТОВ «Птахівник», з правом їх передачі у суборенду. 

Відповідно до листа Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» земельні ділянки, зокрема, з кадастровими номерами: 1824081200:01:000:0708, 1824081200:01:000:0758, 1824081200:01:000:0795, 1824081200:01:000:0765, 1824081200:01:000:0766, 1824081200:01:000:0709, 1824081200:01:000:0710 накладаються на землі ДП «Новоград-Волинський (наразі Звягельський) лісгосп АПК» Новоград-Волинського (наразі Звягельського) лісництва, зб.кв.7.

Із відповіді Житомирської обласної ради від 03 вересня 2020 року № р-5-21/1195 вбачається, що погодження на зміну цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення, розташованих у кварталі 7 виділу 9, Житомирською обласною радою не надавалося. Заходи цивільно-правового характеру щодо повернення спірної земельної ділянки у власність держави не вживалися.

На момент передачі відповідачам спірні земельні ділянкизнаходилася на балансі земель лісового фонду лісгоспу, що підтверджується таксаційними та картографічними матеріалами, які відносять частину території лісгоспу (квартал 7, виділ 9) до природно-заповідного фонду України. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав. 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частинах першій, другій статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 

Відповідно до частини першої статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. 

У статті 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. 

Згідно зі статтею 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). 

Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 ЗК України). 

Відповідно до статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. На використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором. Завдані внаслідок обмеження (обтяження) у землекористуванні втрати відшкодовуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища. 

Відповідно до статті 25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів. 

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник. Господарська, наукова та інша діяльність, що не суперечить цілям і завданням заказника, проводиться з додержанням загальних вимог щодо охорони навколишнього природного середовища. Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження. 

Рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природо-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природо-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами (частина третя статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 

Відповідно до статті 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51-53 цього Закону за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі відповідного експертного висновку. 

Згідно з пунктом «в» частини четвертої статті 83, пунктом «г» частини четвертої статті 84 ЗК України до земель комунальної та державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. 

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом (частини перша-третя статті 93 ЗК України). 

Відповідно до пункту «г» частини першої та частини другої статті 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення. Припинення права постійного користування земельними ділянками особливо цінних земель, визначених у пункті «г» частини першої цієї статті, з підстави добровільної відмови від користування ними або шляхом їх вилучення здійснюється за погодженням з Верховною Радою України. 

Системний аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що землі природно-заповідного фонду, що перебувають у державній чи комунальній власності, не підлягають приватизації. Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на цих земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду чи включення земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. Вилучення (викуп) земель природно-заповідного фонду із державної чи комунальної власності був можливим тільки на підставі постанови Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної державної адміністрації або місцевої ради, якщо вилучення (викуп) земельної ділянки погодила Верховна Рада України (див. постанову Верховного Суду від 05 листопада 2025 року у справі № 190/998/21 (провадження № 61-8127св25)). 

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. 

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2023 року у справі № 554/10517/16 (провадження № 14-76цс22) виснувала, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку. За таких умов ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов. 

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2023 року у справі № 910/8413/21 (провадження № 12-9гс23) зробила висновки, що фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно у разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду. При цьому набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено. Зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку. У випадках, коли на певний об`єкт нерухомого майна за жодних умов не може виникнути право приватної власності, державна реєстрація цього права не змінює володільця відповідного об`єкта, а тому порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади слід розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника володіння. Належним способом захисту прав власника у цих випадках є негаторний позов. 

Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 910/2323/18 зазначив, що незалежно від завершення процедури встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі цільове призначення відповідних територій як земель природно-заповідного фонду є незмінним. 

Верховний Суд у постановах від 13 серпня 2019 року у справі № 910/11164/16, від 26 лютого 2020 року у справі № 911/3315/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 910/2323/18, від 16 вересня 2022 року у справі № 752/3090/19, від 15 лютого 2023 року у справі № 734/1560/20, від 27 вересня 2023 року у справі № 621/394/20, від 23 липня 2024 року у справі № 621/1372/20, від 17 вересня 2024 року у справі № 910/10049/22, від 09 жовтня 2024 року у справі № 621/989/20 зробив висновки, що до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проєктів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що відповідає частині четвертій статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», при цьому неоформлення земель під об`єктом природно-заповідного фонду не змінює його цільового призначення як земель, віднесених до земель природно-заповідного фонду, та не звільняє органи державної влади від обов`язку діяти відповідно до встановленого чинним законодавством України порядку зміни цільового призначення та вилучення земельної ділянки. 

Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2025 року у справі № 743/1087/23 (провадження № 61-11115св24) зазначив, що нерозроблення уповноваженим органом проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, на якій розташований регіональний ландшафтний парк, та невнесення до Державного земельного кадастру меж такої земельної ділянки із зазначенням обмежень щодо режиму її використання, не свідчить про відсутність таких обмежень і можливість перебування спірної земельної ділянки у приватній власності. 

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). 

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 

У справі, яка переглядається, встановлено, щона момент передачі відповідачам у приватну власність спірні земельні ділянкизнаходилися на балансі земель лісового фонду лісгоспу та відносились до земельприродно-заповідного фонду України, що підтверджується рішенням п`ятнадцятої сесії двадцять третього скликання Дідовицької сільської ради від 18 серпня 2000 року, а також відповідними таксаційними та картографічними матеріалами. Вказані земельні ділянки, відповідно до матеріалів лісовпорядкування, знаходяться у збірному сьомому кварталі ДП «Новоград-Волинський (наразі - Звягельський) лісгосп АПК» у межах Гідрологічного заказника місцевого значення «Дідовицький», який створений у 2018 році, та не можуть відноситься до земель товарного сільськогосподарського виробництва за фрагментом із Публічної карти України з нанесеними межами.

Відтак, спірні земельні ділянки у 2019 році не підлягали передачі у приватну власність громадян.

Ураховуючи викладене, судапеляційної інстанції дійшов обґрунтованоговисновку про те, що право власності держави на спірні земельні ділянкиприродно-заповідного фонду підлягає захисту шляхом повернення цих земельних ділянок, відповідно до вимог статті 391 ЦК України, а також шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на спірні земельні ділянки, що є необхідним для реального відновлення порушеного права держави.

Колегія суддів Верховного Суду також погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову й в частині вимог про припинення речового права на спірні земельні ділянки, оскільки ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки . 

Апеляційний суд також правильно визнав недійсним оспорюване рішення сільської ради лише в частині спірних земельних ділянок, не вийшовши при цьому за межі заявлених позовних вимог.

При цьому суд апеляційної інстанції надав належну правову оцінку питанню про дотримання гарантій, установлених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо втручання держави у право мирного володіння відповідачами спірним нерухомим майном.

Так, критеріями сумісності втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтується таке втручання на національному законі, чи переслідує воно легітимну мету, що випливає зі змісту зазначеної статті, а також чи є застосований захід пропорційним легітимній меті втручання. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється відповідно до закону і з легітимною метою, становитиме порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у разі недотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо на особу покладається індивідуальний і надмірний тягар, зокрема у випадку, коли добросовісному набувачу не надається обґрунтована компенсація чи інший належний вид відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно.

Критерій законності передбачає, що втручання держави у право власності особи має здійснюватися на підставі закону, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування і правових наслідків. Сам по собі факт існування декількох можливих тлумачень правової норми не свідчить про її непередбачуваність; сумніви щодо тлумачення норм права усуваються судами у процесі здійснення правосуддя.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у спорах щодо земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, зокрема земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, держава, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, діє з метою захисту загальних інтересів, пов`язаних із забезпеченням екологічної безпеки та збереженням довкілля. Такі інтереси ґрунтуються, зокрема, на положеннях статей 13, 41, 50 Конституції України та статті 1 ЗК України і реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок, які можуть набуватися та використовуватися виключно відповідно до закону.

Апеляційний суд обґрунтовано вказав на те, що контроль за використанням земельної ділянки на території об`єкта природно-заповідного фонду відповідно до її цільового призначення є важливим як для держави, так і для суспільства в цілому. 

Гідрологічний заказник місцевого значення «Дідовицький» набув статусу об`єкта природно-заповідного фонду ще до виникнення спірних правовідносин, а встановлений для нього режим та передбачені обмеження унеможливлюють використання спірної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Повернення спірної земельної ділянки переслідує легітимну мету - здійснення контролю за використанням відповідного майна відповідно до загальних інтересів з метою забезпечення його використання за цільовим призначенням. Важливість таких інтересів зумовлена особливим правовим статусом цієї земельної ділянки та необхідністю дотримання встановлених законом обмежень щодо обігу і використання земель природно-заповідного фонду для запобігання заподіянню шкоди навколишньому природному середовищу та об`єктам, що перебувають під особливою державною охороною.

При таких обставинах, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що втручання держави у право мирного володіння відповідачами спірними земельними ділянками на території об`єкта природно-заповідного фонду є пропорційним, переслідує легітимну мету контролю за використанням цих ділянок відповідно до їх цільового призначення та відповідає загальним інтересам. Така мета переважає приватний інтерес відповідачів у збереженні контролю над спірною земельною ділянкою.

Водночас відповідачі       ОСОБА_6 та       ОСОБА_2 не були позбавлені доступу до законодавства і, проявивши розумну обачність, могли та повинні були усвідомлювати, що спірні земельні ділянки мають ознаки земель природно-заповідного призначення. За таких умов зайняття земельної ділянки державної власності природно-заповідного фонду відбулося з порушенням вимог земельного законодавства України, що обґрунтовано ставить під сумнів добросовісність відповідачів під час видання рішення ради, укладення договорів оренди та подальшої державної реєстрації речових прав.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, якевідповідаєвимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг       ОСОБА_6 та           ОСОБА_2 про неврахування апеляційним судом висновків про застосування норм права у подібних спірних правовідносинах, які викладені у наведених постановах Верховного Суду є необгрунтованими, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, та встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші наведені в касаційних скаргах доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Разом із тим, колегія суддів Верховного Суду приймає до уваги, що співвідповідачі Звягельська міська рада Житомирської області,     ОСОБА_1 ,         ОСОБА_3 ,      ОСОБА_5 ,     ОСОБА_7 , СТОВ «Птахівник»правом на касаційне оскарження постанови Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2025 року не скористались, фактично погодившись з таким судовим рішенням.
При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні. 

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2025 року було зупинено виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 
15 січня 2025 року в частині стягнення судових витрат до закінчення касаційного провадження, виконання цього рішення, на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України, підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги  ОСОБА_6  та         ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2025 року залишити без змін.
Поновити виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 
15 січня 2025 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

І. А. Воробйова

А. Ю. Зайцев