Провадження №2/359/2781/2026
Справа №359/333/26
РІШЕННЯ
Іменем України
30 квітня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання і утримання дитини,-
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
В січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_4 . Починаючи з квітня 2020 року відповідач виїхала з квартири, в якій спільно проживала разом з позивачем, та на даний час проживає окремо. Малолітня ОСОБА_4 залишилась проживати разом з позивачем, який створив всі необхідні та належні умови для навчання та проживання дитини. На підставі судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2023 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини від її заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Незважаючи на це, відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує та має заборгованість з їх сплати. Таким чином, відповідач не бере участі у вихованні дочки, не цікавиться її шкільним життям, навчанням, розвитком. Тому ОСОБА_1 просив суд встановити факт, що дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. 
2. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2026 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 про виклик та допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив проводити розгляд справи в підготовчому засіданні, зважаючи на визнання відповідачем позову. 
3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову.
Позивач та його представник ОСОБА_5 підтримали пред`явлений позов та просили суд його задовольнити. 
ОСОБА_2 надала до суду заяву, якою вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 направила до суду заяву, якою у зв`язку з надмірним навантаженням просила розглянути справу за її відсутності.
Представник служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Павленко Л.В. при вирішенні позовних вимог поклалась на розсуд суду. 
4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Встановлено, що 30 серпня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_4 .
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2022 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Іншим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2022 року шлюб між сторонами по справі був розірваний.
На підставі судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2023 року з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 27 лютого 2023 та до досягнення дитиною повноліття.
08 вересня 2023 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_9 , внаслідок чого змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 ».
Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» СК України.
5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
Відповідно до ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.
Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст.15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025 року в справі №127/3622/24 (провадження №61-12634св24) зазначено, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється. Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін. Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади. У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України. Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом. Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військово-зобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі ч.1 ст.135 СК України.
За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1, ч.6 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона доводиться сусідкою позивачу, та знає його з дитинства. Свідку відомо про те, що позивач самостійно виховує дочку, водить її до школи, гуляє на дитячому майданчику. Іноді з дитиною гуляю баба, матір свідок не бачила жодного разу. 
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що також є сусідкою позивача. Свідок знайома особисто з відповідачем, оскільки працювала з нею разом до 2014 року. На даний час свідок інколи зустрічає відповідача в місті, місце її проживання свідку невідоме. Малолітня ОСОБА_4 проживає в квартирі АДРЕСА_1 разом з батьком. Дитина навчається в школі, нею опікується виключно позивач та іноді йому допомагає його матір. 
Вказані показання свідків узгоджуються з письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема характеристикою учениці 2-А класу ОСОБА_4 Бориспільського ліцею ім. П. Чубинського (а.с.15), згідно з якою матір не бере участі у вихованні дочки, не цікавиться її шкільним життям, навчанням, розвитком, жодного разу не поцікавилася її здоров`ям успіхами у навчанні, не відвідала жодних батьківських зборів, а також довідкою про неотримання аліментів, виданою 13 січня 2016 року головним державним виконавцем Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Бистрою Ю. (а.с.16). 
Вказані обставини в їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 . Встановлення цього факту в судовому порядку необхідно позивачу для реалізації права на відстрочку від призову на військову службу, згідно положення п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
На підставі викладеного та керуючись п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.1, ч.4 ст.15, ст.141, ч.1 ст.157 СК України, ч.1 ст.80, ч.1, ч.6 ст.81, ч.3 ст.200, ч.1, ч.6 ст.206, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Встановити факт, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного рішення суду – 08 травня 2026 року. 
Суддя      підпис 
З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський