01.07.26 363/3008/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лукач О.П.,
за участю секретаря Крюкової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вишгород, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №734 від 06.04.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2026 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд», представником позивача – адвокатом Касянчуком С.В. подано вказаний адміністративний позов, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №734 від 06.04.2026 за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 34000,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Крім цього, у прохальній частині позову містилося клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, пропущеного з підстав, зазначених у позові, яке судом вирішено під час постановлення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позову зазначено, що постановою №734 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк, а саме 19.01.2026, зазначений у направленій через АТ «Укрпошта» повістці №5861335. За змістом оскаржуваної постанови позивачу інкриміновано порушення частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення даних. Сторона позивача вважає постанову №734 незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами факту належного оповіщення ОСОБА_1 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 та позивач не отримував повідомлення про надходження на його ім`я повістки у поштовому відділенні, не ознайомлювався зі змістом повістки №5861335 та фактично не знав про обов`язок з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки 19.01.2026. Представник позивача вказує, що саме по собі направлення поштової кореспонденції без доказів її фактичного вручення, відмови від отримання або належного підтвердження обізнаності особи зі змістом виклику, не може свідчити про наявність у його діях вини у неприбутті до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На думку сторони позивача, за відсутності доказів вручення повістки та ознайомлення особи з її змістом, не може вважатися доведеним ані факт порушення позивачем вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, ані склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Також, сторона позивача зазначає про порушення права ОСОБА_1 на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки позивач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у ІНФОРМАЦІЯ_4 , не був присутнім під час її розгляду, не мав можливості надати пояснення щодо обставин неприбуття за повісткою, подати докази, заявити клопотання, скористатися правовою допомогою або висловити заперечення проти притягнення його до адміністративної відповідальності, тобто реалізувати права, передбачені статтею 268 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи допускається лише за наявності даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи та за відсутності клопотання про відкладення розгляду. Оскільки таких доказів, на думку сторони позивача, відповідачем не надано, постанова №734 є такою, що винесена з порушенням установленої законом процедури та з позбавленням позивача можливості реалізувати гарантовані КУпАП процесуальні права. Також, у позові зазначено, що копія постанови №734 не була вручена ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, позивач не був присутнім під час її винесення, а про існування постанови дізнався лише після відкриття виконавчого провадження №80986978 та отримання 13.05.2026 повідомлення у застосунку «Дія». 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.05.2026 відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 15:30 01.07.2026, про що учасників провадження повідомлено у порядку, встановленому КАС України. Крім цього, в ухвалі суду зазначено, що на підставі аналізу наданих стороною позивача документи, беручи до уваги, що зі змістом оскаржуваної постанови позивач ознайомився 13.05.2026, після відкриття 13.05.2026 виконавчого провадження №80986978 щодо примусового виконання постанови №734 від 06.04.2026 при цьому, позов надіслано до суду 15.05.2026 через систему «Електронний Суд», на думку суду, відсутні підстави вважати, що адміністративний позов про скасування постанови №734 від 06.04.2026 про адміністративне правопорушення, подано поза межами строку, встановленого статтями 286, 289 КАС України.
27.05.2026 до суду, через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 28.05.2026), представником відповідача подано відзив на позовну заяву, з додатками, у якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , вказуючи, що позов є надуманим та спрямованим на уникнення позивачем відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Зокрема, у відзиві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 було сформовано повістку №5861335 на ім`я ОСОБА_1 про необхідність прибуття 19.01.2026 о 14:00 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, яку було направлено 16.12.2025 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом R06755672064 із приміткою «Повістка ТЦК» на адресу ОСОБА_1 24.12.2025 вказане поштове відправлення повернулось у зворотному напрямку з причиною повернення «адресат відсутній», що, на думку сторони відповідача, є доказом того, що повістка була направлена належним способом і за належною адресою. Також, представник відповідача посилається на положення пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, згідно з якими рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки мають вручатися особисто адресату. У разі відсутності адресата працівник поштового зв`язку інформує його за наявним номером телефону та/або вкладає повідомлення до абонентської поштової скриньки. Якщо протягом трьох робочих днів після такого інформування адресат не з`являється для отримання листа, поштовий працівник робить відмітку про відсутність адресата за зазначеною адресою і повертає лист відправнику. Саме тому відповідач вважає, що факт повернення листа з відміткою «адресат відсутній» підтверджує не порушення з боку РТЦК, а дотримання передбаченої процедури поштового оповіщення. За змістом відзиву, відповідач вважає, що у разі направлення повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення або день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого чи зареєстрованого місця проживання, якщо така особа не повідомила ТЦК іншої адреси місця проживання. Таким чином, сторона відповідача вважає, що позивач, будучи належним чином оповіщеним, не прибув у визначений повісткою строк до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, що свідчить про невиконання обов`язку, передбаченого частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а відтак, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Крім обставин щодо неявки за повісткою, у відзиві зазначено, що виклик ОСОБА_1 мав законну мету - уточнення персональних та військово-облікових даних, встановлених Порядком №560 та Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Щодо доводів сторони позивача про порушення права на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у відзиві зазначено, що після встановлення факту неприбуття за повісткою відповідачем було направлено позивачу повідомлення №07/1403 про розгляд справи про адміністративне правопорушення. За твердженням відповідача, це повідомлення було направлено 14.03.2026 рекомендованим листом R067121716205, однак 01.04.2026 повернулось відправнику з причиною повернення «адресат відсутній». На цій підставі відповідач вважає, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи, однак знову не отримав кореспонденцію від РТЦК. Після винесення постанови №734 від 06.04.2026 її копію було направлено позивачу 14.04.2026 рекомендованим листом R067142276370, однак і це поштове відправлення, за твердженням відповідача, не було отримане позивачем. Сторона відповідача вважає, що постанова №734 відповідає вимогам статті 283 КУпАП та вона містить усі необхідні реквізити, відповідає встановленим законом вимогам.
Сторона позивача правом подати відповідь на відзив не скористалася.
У судове засідання, учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися, поважності причин неявки – не повідомили.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд врахував відсутність їх заяв про неможливість розгляду справи без їх участі та відсутність підстав для відкладення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, судом враховано таке.
Відповідно до права, визначеного у частині першій статті 5 КАС України, кожна особа може в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до статті 19 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_7 14.12.2025 оформлено повістку №5861335 на ім`я ОСОБА_1 , у якій зазначено, що йому належить з`явитися 19.01.2026 о 14 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою, вказаною у повістці, а метою виклику зазначено: «для уточнення даних».
На підтвердження направлення на адресу зареєстрованого місця проживання позивача вказаної повістки, відповідачем надано копії поштових документів та роздруківку трекінгу АТ «Укрпошта» щодо поштового відправлення №R067055672064. Зі змісту відстеження поштового відправлення вбачається, що вказане поштове відправлення прийнято 16.12.2025 у м. Київ, 19.12.2025 прибуло до відділення у АДРЕСА_2 , а 24.12.2025 повернуто відправнику з причини: «одержувач відсутній за вказаною адресою». 30.12.2025 поштове відправлення у порядку повернення вручено одержувачу у м. Вишгород, тобто повернуто відправнику.
Відповідач у відзиві вказує, що зазначене поштове відправлення направлялося рекомендованим листом з приміткою «Повістка ТЦК», а повернення такого листа з відміткою «адресат відсутній» свідчить про належне оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до пункту 41 Порядку №560.
Разом з тим суд звертає увагу, що предметом судової перевірки у даній справі є не лише факт направлення повістки, а й законність та обґрунтованість постанови №734 від 06.04.2026 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення і процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З матеріалів справи вбачається, що після неприбуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 19.01.2026 відповідачем було сформовано повідомлення №07/1403 про розгляд справи про адміністративне правопорушення. За твердженням відповідача, вказане повідомлення було надіслано позивачу 14.03.2026 рекомендованим листом №R067121716205.
З наданої відповідачем роздруківки відстеження поштового відправлення №R067121716205 убачається, що відправлення створено онлайн 14.03.2026, прийнято у 
м. Вишгород 14.03.2026, 18.03.2026 прибуло до відділення у с. Нові Петрівці, 01.04.2026 повернуто відправнику з причини: «закінчення встановленого терміну зберігання», 06.04.2026 у порядку повернення вручено за довіреністю у м. Вишгород.
Водночас у відзиві відповідач зазначає, що повідомлення №07/1403 повернулось відправнику з причини «адресат відсутній». Проте така обставина не узгоджується з наданою самим відповідачем роздруківкою трекінгу АТ «Укрпошта», у якій причиною повернення зазначено саме «закінчення встановленого терміну зберігання», а не відсутність особи за адресою, відмова від отримання поштового відправлення чи інша обставина, яка б безпосередньо підтверджувала належне та своєчасне повідомлення особи про дату, час і місце розгляду справи.
06.04.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову №734 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Як зазначено у постанові №734, під час розгляду справи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк, а саме 19.01.2026, зазначений у направленій через АТ «Укрпошта» повістці №5861335. У постанові зазначено, що такими діями ОСОБА_1 порушив частину першу статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та 19.01.2026 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою 
статті 210-1 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто 06.04.2026 за відсутності ОСОБА_1 . Матеріали адміністративної справи не містять письмових пояснень позивача щодо обставин неприбуття 19.01.2026, доказів відмови від надання пояснень, доказів ознайомлення позивача з матеріалами справи, доказів роз`яснення йому прав, передбачених статтею 268 КУпАП, доказів отримання ним повідомлення №07/1403 про розгляд справи, а також доказів того, що він був своєчасно та належним чином поінформований про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Після винесення постанови №734 її копія, за твердженням відповідача, була направлена ОСОБА_1 14.04.2026 рекомендованим листом №R067142276370. З роздруківки відстеження вказаного поштового відправлення вбачається, що 24.04.2026 воно повернуто відправнику з причини: «закінчення встановленого терміну зберігання», а 28.04.2026 у порядку повернення вручено за довіреністю у м. Вишгород. Доказів особистого отримання ОСОБА_1 копії постанови №734 матеріали справи не містять.
Також з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 постанову №734 від 06.04.2026 було направлено до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції для примусового виконання. У заяві про примусове виконання постанови відповідач зазначив, що постановою №734 на ОСОБА_1 накладено штраф, та просив стягнути подвійний розмір штрафу у сумі 
34 000 грн. Надалі 13.05.2026 було відкрито виконавче провадження №80986978 щодо примусового виконання постанови №734 від 06.04.2026. Саме після отримання повідомлення у застосунку «Дія» про відкриття виконавчого провадження позивач, за твердженням сторони позивача, дізнався про існування оскаржуваної постанови.
ОСОБА_1 , в особі представника, не погоджуючись із постановою №734 від 06.04.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, звернувся до суду за захистом своїх прав, вказуючи, що повістку №5861335 фактично не отримував, зі змістом повістки не ознайомлювався, про розгляд справи про адміністративне правопорушення належним чином не повідомлявся, участі у розгляді справи не брав, а тому був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені статтею 268 КУпАП.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає, зокрема, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а за їх відсутності провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган або посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 252 КУпАП орган або посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган або посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи, серед іншого, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема за статтею 210-1 КУпАП.
Частиною першою статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення такого порушення в особливий період.
Норма статті 210-1 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, яку саме норму законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію порушено, чи існував у особи відповідний обов`язок, чи була особа належним чином оповіщена про такий обов`язок, чи мала реальну можливість його виконати, а також чи є вина особи у невиконанні цього обов`язку.
За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період настає, зокрема, з моменту оголошення рішення про мобілізацію або з моменту введення воєнного стану в Україні та охоплює час мобілізації і воєнний час. На дату події, яка інкримінується позивачу, в Україні діяв особливий період.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Процедура виклику громадян до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки під час мобілізації визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.
Згідно з пунктом 21 Порядку №560 за викликом районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Згідно із пунктом 28 Порядку №560 виклик громадян до районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки під час мобілізації здійснюється шляхом вручення або надсилання повістки.
Пунктом 41 Порядку №560 передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, зокрема, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день отримання такого поштового відправлення особою, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення або день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних, або за адресою задекларованого чи зареєстрованого місця проживання, якщо ця особа не повідомила іншої адреси місця проживання.
Пунктом 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, передбачено порядок вручення рекомендованих листів з позначкою «Повістка ТЦК», у тому числі особисте вручення адресату, інформування адресата за наявним номером телефону та/або вкладення повідомлення до абонентської поштової скриньки, а у разі неявки адресата протягом трьох робочих днів після інформування — проставлення відмітки про відсутність адресата за зазначеною адресою і повернення листа відправнику.
З наведених норм вбачається, що Порядок №560 регулює порядок оповіщення військовозобов`язаного про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Разом з тим зазначений Порядок не замінює процесуальних гарантій, передбачених КУпАП для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та не звільняє посадову особу від обов`язку довести наявність події, складу адміністративного правопорушення, вини особи, а також дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Оцінюючи доводи сторін щодо направлення ОСОБА_1 повістки №5861335, суд враховує, що відповідачем надано докази формування такої повістки та направлення поштового відправлення на адресу позивача, яке повернуто відправнику з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою». Зазначені обставини підтверджують факт вчинення відповідачем дій щодо направлення позивачу повістки засобами поштового зв`язку.
Водночас для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП недостатньо лише встановити факт направлення повістки. Відповідач повинен довести, що особа вчинила винну протиправну бездіяльність, не з`явилася без поважних причин, не повідомила про причини неприбуття, а також що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення їй було забезпечено можливість реалізувати процесуальні права, передбачені КУпАП.
Крім цього, відповідно до статті 258 КУпАП у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.
Отже, можливість розгляду справи без складання протоколу не звільняє посадову особу від обов`язку мати належні підтвердні документи та встановити, що особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причини неприбуття. 
Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, а також оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно зі статтею 278 КУпАП орган або посадова особа при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган або посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, має бути забезпечено право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи, що є гарантією реалізації наданих статтею 268 КУпАП прав, зокрема права на участь у розгляді справи, висловлення заперечень, надання пояснень та доказів, заявлення клопотань, здійснення захисту.
Суд відхиляє довід відповідача про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення на підставі направлення повідомлення №07/1403 рекомендованим листом №R067121716205, оскільки наданий самим відповідачем трекінг цього поштового відправлення містить відомості про повернення листа з причини «закінчення встановленого терміну зберігання», а не з причини відмови від отримання, відсутності особи за адресою або вручення адресату.
Вказана обставина не підтверджує того, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, знав про її розгляд, мав реальну можливість прибути на розгляд справи, надати пояснення, заявити клопотання, подати докази або скористатися правничою допомогою.
Крім того, суд враховує, що спеціальні положення Порядку №560 щодо підтвердження оповіщення військовозобов`язаного про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не регулюють питання повідомлення особи про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Таке повідомлення є процесуальною гарантією у провадженні за КУпАП та має оцінюватися крізь призму вимог статей 268, 278, 280 КУпАП.
У постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справах №308/12552/16-а та №482/9/17, від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а викладено правовий висновок, що обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягається до відповідальності, знає або поінформована про час та місце розгляду справи заздалегідь, а обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Верховний Суд також неодноразово зазначав, що факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури, оскільки особу позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема бути присутньою під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися професійною правовою допомогою.
Судом встановлено, що оскаржувану постанову №734 винесено 06.04.2026 за відсутності ОСОБА_1 . Матеріали адміністративної справи не містять пояснень позивача, доказів його відмови від надання пояснень, доказів ознайомлення з матеріалами справи, доказів роз`яснення йому прав, передбачених статтею 268 КУпАП, а також належних доказів його своєчасного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.
За таких обставин суд дійшов висновку, що посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_3 при розгляді справи не забезпечила дотримання процесуальних гарантій позивача, передбачених КУпАП.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень саме на відповідача покладено обов`язок довести правомірність прийнятого рішення та подати суду всі наявні у нього документи і матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Суд зазначає, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути самостійним і достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Постанова є рішенням суб`єкта владних повноважень, законність та обґрунтованість якого підлягає перевірці судом, а тому обставини, покладені в її основу, мають підтверджуватися належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами.
У даній справі відповідачем не доведено належними та достатніми доказами, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення 06.04.2026 було забезпечено право ОСОБА_1 на участь у справі та реалізацію прав, передбачених статтею 268 КУпАП.
Посадова особа відповідача при винесенні постанови №734 фактично обмежилася констатацією направлення повістки, повернення поштової кореспонденції та відсутності позивача у ІНФОРМАЦІЯ_4 , не з`ясувавши у повному обсязі обставини, передбачені статтею 280 КУпАП, зокрема чи була вина позивача у неприбутті, чи мав він поважні причини неприбуття, чи мав реальну можливість повідомити про такі причини, чи було йому забезпечено можливість надати пояснення та докази, а також чи були наявні правові підстави для розгляду справи за його відсутності.
За таких обставин суд вважає, що оскаржувана постанова №734 від 06.04.2026 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена без дотримання процесуальних гарантій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та без належного доведення обставин, необхідних для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 1 статті 247 КУпАП встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог 
ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише у світлі обставин кожної справи.
Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Керуючись статтями 2, 5, 7-9, 72-77, 90, 241, 242, 243, 246, 286 КАС України, статтями 7, 9, 210-1, 247, 251, 252, 258, 268, 278, 280, 283, 285, 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №734 від 06.04.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, – задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №734 від 06.04.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити.
З урахуванням положень частини четвертої статті 286 КАС України, рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя          О.П.Лукач