24.06.2026 Провадження по справі № 2/940/592/26 
Справа № 940/754/26

РІШЕННЯ
Іменем України

24 червня 2026 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.
представника позивача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тетіївської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Васалатьєва Олена Анатоліївна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
встановив: 

ОСОБА_2 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 (в минулому - буд. 28).
В обґрунтування позову зазначено, що із 1997 року позивач ОСОБА_2 разом із своєю дружиною ОСОБА_4 та сином ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_1 .
20.08.1997 частину зазначеного будинку, а саме 1/3, позивач подарував синові ОСОБА_3 , що підтверджується договором дарування частини житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко К.Ф., зареєстровано в реєстрі за №1472.
ІНФОРМАЦІЯ_2 син позивача - ОСОБА_3 помер, після смерті якого відкрилась спадщина.
Позивач вважає, що оскільки він постійно проживав з сином ОСОБА_3 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата смерті) за однією адресою, тому спадщину прийняв на підставі ст. 1268 ЦК України. 
Однак, приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на 1/3 частку житлового будинку, який розташований за адресою:  АДРЕСА_1 (в минулому - 28), оскільки ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у встановлений законом строк не подав та не надав документи, що підтверджують факт прийняття спадщини, тому він вважається таким, що не прийняв спадщину.
За вказаних обставин, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину за законом.
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 04.05.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
25.05.2026 представник відповідача Тетіївської міської ради надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Тетіївська міська рада вбачає підстави для визнання позову. Також просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника Тетіївської міської ради.
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 03.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Столярчук В.М. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача Тетіївської міської ради у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Васалатьєва О.А. у судове засідання не прибула, надала до суду листа, в якому просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, щодо прийняття відповідного рішення покладається на розсуд суду. 
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. 
Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 6, 10).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, на яку претендує позивач ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом першої черги.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 22.12.2025 за №338/02-13, приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєва О.А. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на 1/3 частку житлового будинку, який розташований за адресою:  АДРЕСА_1 (в минулому - 28), оскільки ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у встановлений законом строк не подав та не надав документи, що підтверджують факт прийняття спадщини, тому вважається таким, що не прийняв спадщину (а. с. 11).
Згідно з актом від 07.04.2026, складеним депутатом Тетіївської міської ради Побірайко Г.Б., встановлено, що ОСОБА_2 не зареєстрований, але фактично проживав разом зі своїм (померлим) сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12).
Також у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_5 , яка повідомила, що знає сім`ю позивача, оскільки ОСОБА_2 є кумом її матері. Син позивача ОСОБА_6 разом з малолітніми дітьми 14.01.2020 у своєму будинку отруїлися чадним газом, що призвело до їх смерті. У день цієї трагедії позивач та дружина ОСОБА_7 перебували у місті Києві. Також зазначила, що позивач ОСОБА_2 постійно проживав разом з сином за адресою:  АДРЕСА_1 .
Вирішуючи даний спір, суд застосовує норми спадкового права Цивільного кодексу України та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року, тощо.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України).
За статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).
За змістом частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частина 3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (частина перша статті 29 ЦК України).
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Відповідно до частини другої ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини проживання підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем.
Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.01.2019 у справі № 484/747/17.
Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, враховуючи викладене та оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт його постійного проживання разом із сином ОСОБА_3 на час відкриття спадщини а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відтак, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтею 33 Конституції України, статтями 16, 29, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 3, 10, 12, 81,200, 206, 247, 264-268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Тетіївської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Васалатьєва Олена Анатоліївна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 (в минулому - буд. 28).
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного рішення суду: 30 червня 2026 року.

Суддя           С.В.МАНДЗЮК