Справа № 761/31770/23
Провадження № 2/761/795/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: Савицького О.А.,
при секретарі: Дибань А.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та стягнення збитків, 

ВСТАНОВИВ:
29 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та стягнення шкоди, завданої майну подружжя, у розмірі 38 000 000,00 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Позивач зазначив, що перебував у шлюбі з 1991 року по 20.04.2004 року. На підтвердження даного факту надано свідоцтво про розірвання шлюбу та витяг із рішення суду Приморського району м. Одеси від 05 травня 2004 року. Під час перебування у шлюбі було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехнопроект» (ЄДРПОУ: 25430983), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи. Також Позивач посилався на укладення контракту №COM.08.ТОТ-11 від 14.01.2008, що був підписаний між фірмою «Commax Co., Ltd» в особі Woo Suk та ТОВ в особі Позивача на постачання промислових товарів, товарів народного вжитку, побутової техніки та товарів промислового призначення. На підтвердження виконання згаданого договору надано копії платіжних доручень, копії дозволів СБУ, копії митних декларацій, копії рішень 
ДП «Одесастандартметрологія», копію висновку експерта № ИЛ-531 від 13.07.2007 та копії листів Іллічівського підприємства Одеської регіональної ТПП. Позивачу з листа державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» від 27.07.2023 стало відомо про те, що 20.12.2010 Відповідач ОСОБА_2 подав заяву на реєстрацію знака для товарів і послуг «COMMAX» за № m201019780, внаслідок чого було видано свідоцтво України № НОМЕР_1 на торговельну марку «COMMAX». Висновком експертного дослідження № 06/14 від 14.06.2016 встановлено, що збитки, завдані ТОВ «Укртехнопроект» внаслідок зменшення обороту за період з 01.01.2012 по 31.12.2015, складають 51209847,36 грн, а дохід, який могло б реально отримати ТОВ «Укртехнопроект» за звичайних умов господарської діяльності за цей же період, становить 39520400,00 грн. ОСОБА_1 як фізична особа зазначає, що є засновником, учасником та майновим поручителем ТОВ «Укртехнопроект», на підтвердження чого надав такі документи: договір поруки №SRCM-500/007/2005 від 06.06.2005, укладений між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 ; договір поруки №SR-SME500/033/2006 DSL від 03.11.2006, укладений між тими ж сторонами; договір іпотеки (майнової поруки) №PCM-500/007/2005 від 07.06.2005, укладений між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 . Як на підставу завдання збитків подружжю Позивач посилався на продаж його дружиною ОСОБА_4 у 2010 році земельної ділянки та домоволодіння, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за 
150000,00 доларів США, на підтвердження чого надав копію договору №40/18 від 18.06.2009. За твердженням Позивача, вказані кошти в подальшому були використані так: 
80 000,00 доларів США - на дострокове виконання кредитних зобов`язань; 70000,00 доларів США - на господарське забезпечення діяльності ТОВ «Укртехнопроект». Також Позивачем до позову долучено копію розписки від 10.11.2011 про взяття в борг у дружини грошових коштів у сумі 150000,00 доларів США, отриманих нею від продажу вищезазначеного будинку. Крім того, Позивач зазначає, що ТОВ «Укртехнопроект» у 2011 році перерахувало на рахунок корейського заводу фірми «Commax Co., Ltd» грошові кошти в сумі 
70000,00 дол. США, однак до адресата ці кошти фактично не надійшли, а опинилися у володінні відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На думку Позивача, Відповідачі використали їх для купівлі продукції «Commax», оскільки до цього ОСОБА_2 закуповував продукцію у ТОВ «Укртехнопроект». 
Ухвалою від 08.09.2023 Позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а його позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. 
Ухвалою від 02.02.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 
Ухвалою від 12.05.2025 представнику Відповідача ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення збитків, а також про зупинення провадження у справі. 
Також судом було прийнято та приєднано до матеріалівсправи письмові пояснення представника Відповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою від 22.07.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Сторони в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, направили на адрксу суду письмові заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та їх представників.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.02.199 по 05.05.2004, що підтверджується витягом із рішення суду Приморського району м.Одеси від 05.05.200 у справі №2-5297/04. 
Під час перебування у шлюбних відносинах, а саме 20.08.1999, було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртехнопроєкт» (ЄДРПОУ: 25430983; юридична адреса: 65007, Одеська обл., м.Одеса, провулок Волзький, 3, свідоцтво про державну реєстрацію Серія А00 №251546).
Позивач обґрунтовує позов тим, що зазначена юридична особа створювалася за рахунок спільних коштів подружжя, яке на той час спільно проживало за адресою: АДРЕСА_2 . 
14.01.2008 між іноземною компанією «Commax Co., Ltd» (в особі Woo Suk) та 
ТОВ «Укртехнопроєкт» (в особі директора ОСОБА_1.) було укладено контракт №COM.08.ТОТ-11 на постачання промислових товарів, побутової техніки та товарів народного вжитку. 
На підтвердження виконання умов вказаного контракту Позивачем долучено копії платіжних доручень, дозволів СБУ, митних декларацій, рішень ДП «Одесастандартметрологія», копію висновку експерта №ИЛ-531 від 13.07.2007 та листи Іллічівського підприємства Одеської регіональної ТПП. 
На обґрунтовування розміру майнових втрат Позивач посилається на висновок економічного експертного дослідження №06/14 від 14.06.2016, згідно з яким збитки 
ТОВ «Укртехнопроєкт» від зменшення обсягів обороту за період з 01.01.2012 по 31.12.2015 становлять 51209847,36 грн, а упущена вигода (неотриманий дохід) - 39520400,00 грн. 
Також ОСОБА_1 зазначає, що виступав особистим майновим поручителем за зобов`язаннями ТОВ «Укртехнопроєкт», що підтверджується: договором поруки №SRCM-500/007/2005 від 06.06.2005, укладеним із АКБ «Райффайзенбанк Україна» на суму 300000,00 доларів США; договором поруки №SR-SME500/033/2006 від 03.11.2006 на суму 80000,00 гривень; договором іпотеки (майнової поруки) №PCM-500/007/2005 від 07.06.2005, за яким в іпотеку банку передано нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_3 (вартістю 7134338,01 грн), на що було отримано нотаріальну згоду колишньої дружини ОСОБА_4 . Позивач вказує, що у 2011 році ним повністю виконано зобов`язання за кредитним договором №CM-500/013/2006 від 10.05.2006, що підтверджується довідкою АТ «ОТП Банк» від 09.11.2011 №500-15-15-1/2959, у зв`язку з чим до нього нібито перейшли майнові права ТОВ «Укртехнопроєкт». 
Позивач стверджує, що в 2011 році ТОВ «Укртехнопроєкт» у межах логістичного співробітництва з московською компанією «РОСІ» та перевізником «РОСІ транс лайн» 
(в особі директора Войтенка С.) перерахувало на рахунок компанії «Commax Co., Ltd» (Корея) кошти в загальній сумі 72100 доларів США (платіжні доручення №17 від 08.08.2011, №19 від 17.08.2011, №20 від 30.08.2011, №21 від 01.09.2011).
Водночас один з товарних контейнерів на суму близько 70000 доларів США, на який було виписано ордерний коносамент на ім`я ОСОБА_1 , до ТОВ «Укртехнопроєкт» не надійшов. 
За твердженням Позивача, фінансовий директор компанії «РОСІ» ОСОБА_6 безпідставно передала вказані 70000 доларів США у м.Москва фізичній особі ОСОБА_2 (засновнику ТОВ «Безпека»). 
На підтвердження цього Позивач посилається на нотаріально засвідчені заяви свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також на зміст СМС-повідомлень та роздруківки з сайту інтернет-магазину commax.ua (м.Київ, вул.Ю. Іллєнка, 6). 
Також Позивач зазначає, що починаючи з 2012 року між ним та Відповідачем ОСОБА_2 в усній формі (у спрощений спосіб) було досягнуто домовленості про повернення коштів шляхом безкоштовного постачання товарів «Commax» на адресу ТОВ «Укртехнопроєкт» від імені ТОВ «Безпека», а також здійснювалися ремонтні роботи обладнання, що підтверджується накладними та платіжними дорученнями АТ «ПриватБанк» за період 2011-2015 років. З урахуванням викладеного, Позивач вважає, що протиправними діями відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо привласнення коштів юридичної особи та реєстрації на себе торговельної марки було заподіяно пряму майнову шкоду йому та його колишній дружині як фізичним особам та членам колишнього подружжя, у зв`язку з чим просить про стягнення 38000000,00 грн на підставі ст. 16 ЦК України. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: реальні збитки - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; упущена вигода - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. 
Виходячи з положень ЦК Ураїни, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина. А отже, за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. 
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). 
Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним і безпосереднім наслідком поведінки заподіювача шкоди. 
Суд вважає, що саме позивач в даному випадку має довести факт протиправної поведінки з боку відповідачів, розміру завданої йому шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою, оскільки згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Проте, в порушення вищезазначених норм ЦПК України, Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу про вчинення Відповідачами будь-якого правопорушення, яке б могло спричинити йому збитки. 
Позивачем взагалі не вказано жодної правової норми, яку, на його думку, порушив Відповідач. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що зазначені збитки були завдані діями саме відповідачів як фізичних осіб та з їхньої вини. 
Окрім того, відповідно до ст. 62 Господарського кодексу України (яка діяла на момент виникнення правовідносин/подачі позову) підприємство є самостійним суб`єктом господарювання, створеним для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом господарської діяльності. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків. 
Відповідно до статей 1, 12 Закону України «Про господарські товариства» товариство є самостійним власником майна, переданого йому учасниками як вклад до статутного капіталу, а також продукції та доходів, одержаних внаслідок господарської діяльності. 
Ризик випадкової загибелі або пошкодження майна, що є власністю товариства, несе саме товариство. 
Позивач ОСОБА_1 зазначав, що оскільки він є єдиним власником ТОВ «Укртехнопроект», то дії Відповідачів завдали матеріальної шкоди особисто йому. Проте це твердження є юридично помилковим, оскільки збитки могли бути завдані не особисто ОСОБА_1 , а ТОВ «Укртехнопроект» як самостійному суб`єкту правовідносин. 
Згідно з висновком економічного експертного дослідження №06/14 від 14 червня 2016 року, наданому Позивачем, чітко зазначено, що збитки внаслідок зменшення обороту завдано саме ТОВ «Укртехнопроект», а не ОСОБА_1 як фізичній особі. 
У разі помилкового або неправомірного переказу коштів ТОВ «Укртехнопроект» мало право звернутися до банківської установи або суду за захистом своїх прав, чого зроблено не було. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними відповідачами у вказаній справі, оскільки жодних протиправних дій щодо ОСОБА_1 , його колишньої дружини чи ТОВ «Укртехнопроект» не вчиняли. 
Підставою для зазначення ОСОБА_2 відповідачем Позивач вказав те, що той є учасником ТОВ «Безпека».
Проте ТОВ «Безпека» є самостійною юридичною особою і самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями. Учасники (засновники) юридичної особи за загальним правилом не відповідають за зобов`язаннями компанії, так само як і компанія не відповідає за особистими зобов`язаннями засновників. 
Стала правова позиція Верховного Суду щодо неналежних відповідачів відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, а також у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц, а саме, визначення відповідачів, пред`явлення позову до належного відповідача є невід`ємним правом позивача. 
Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною та достатньою підставою для ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Отже, оскільки з наданих доказів, судом не було встановлення фатку вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протиправних дій щодо майна особисто ОСОБА_1 , суд вважає, що вони є неналежними відповідачами у цих правовідносинах, що само по собі виключає можливість задоволення позову, а тому суд відмовляє ОСОБА_1 з задоволенні його позовних вимог в даній справі, як таких, що не доведені та не грунтуються на вимогах закону. 
Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та стягнення збитків.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: