Номер провадження: 11-кп/813/1213/26
Справа № 501/5367/24 
Головуючий у першій інстанції  ОСОБА_1  
Доповідач         ОСОБА_2 

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий – суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судових засідань – ОСОБА_5 ,
прокурора – ОСОБА_6 ,
обвинуваченого – ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №12024163160000270 від 24.11.2024 року за апеляційною скаргою прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на вирок Чорноморського міського суду Одеської області від 12.09.2025 року, яким:
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іллічівськ, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України, 
встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України та йому призначено покарання:
- за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за 1 ст.296 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 ( один) рік.
Відповідно до вимог ст.59-1 КК України на ОСОБА_7 покладені наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу суд ухвалив виконувати - самостійно.
Вироком суду вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів. 
Оскарженим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.
23.11.2024 року, біля 09:00 год, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою вул.Садова, 2 в м.Чорноморську Одеської області, під час перевірки документів працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та ДОП ВП №1 ОРУП№2 ГУНП в Одеській області, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, дістав з лівої кишені куртки газовий балончик із надписом «PEPPER КО», який містив хімічну речовину сльозогінної та дратівливої дії, і використовуючи його шляхом розпилення в обличчя ОСОБА_9 , наніс останньому хімічний опік 1-го ступеня обох очей.
Дані ушкодження відповідно до п.п.2.3.5 і 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, 23.11.2024 року, приблизно о 09:05 год., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою вул.Садова 2 в м.Чорноморську Одеської області грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, діючи умисно, бажаючи продемонструвати своє явне нехтування нормами поведінки в суспільстві, взявши до рук молоток, який був у нього в сумці, підійшов до службового автомобілю марки «RENO DASTER » державний реєстраційний номер НОМЕР_1 працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 та, не реагуючи на зауваження сторонніх осіб щодо припинення своїх протиправних хуліганських дій, не звертаючи уваги, що в салоні автомобілю знаходиться водій ОСОБА_10 , продовжуючи свої хуліганські дії, наніс декілька ударів по вище вказаному службовому автомобілю, в результаті яких розбив лобове скло, скло водійських дверей, задні та передні двері із лівої сторони.
Після втручання працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 та ДОП ВП №1 ОРУП №2 протиправні хуліганські дії ОСОБА_7 було припинено.
Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України – як умисне легке тілесне ушкодження та за ч.1 ст.296 КК України – хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою.
Не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.1 ст.125 КК України – у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч.1 ст.296 КК України – у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду, із покладенням відповідно до ст.59-1 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік та відповідно до ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який відповідно до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно. В іншій частині прокурор просить оскаржений вирок залишити без змін. Прокурор посилається на неправильне застосування місцевим судом положень кримінального закону, оскільки призначивши покарання окремо за кожний злочин, суд не застосував положення ст.70 КК України, які підлягали обов`язковому застосуванню. 
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі – КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Оскільки фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, встановлені судом першої інстанції, а також доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.125; ч.1 ст.296 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, колегія суддів не переглядає оскаржений вирок в цій частині.
Оцінивши доводи прокурора щодо неправильного застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування положень ст.70 КК України при призначенні обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, колегія суддів дійшла таких висновків. 
Згідно з ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів, суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Виходячи із правової природи наведеної норми, призначення покарання за сукупністю злочинів здійснюється у два етапи. На першому з них суд призначає покарання за кожний окремий злочин, що входить до сукупності, а на другому - визначає остаточне покарання (загальну його міру) за усі злочини, що утворюють сукупність, керуючись при цьому спеціальними правилами - принципами його призначення за сукупністю.
Покарання за сукупністю злочинів може визначатися шляхом: а) поглинення менш суворого покарання більш суворим; б) часткового складання призначених за окремі злочини покарань; в) повного їх складання.
Встановлюючи такий порядок визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, закон не регламентує, у яких випадках суд може використовувати той чи інший із зазначених принципів. У кожному випадку це питання вирішується за розсудом суду, який обирає той чи інший принцип визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів з урахуванням обставин конкретної справи і даних про особу винного.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що місцевий суд визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України, призначив йому покарання: за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч.1 ст.296 КК України – у виді пробаційного нагляду на строк 1 ( один) рік, із покладанням обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України.
Водночас місцевий суд проігнорував вимоги ч.1 ст.70 КК України, оскільки не призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню, що відповідно до ст.ст.409, 413 КПК є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції. 
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.1 ч.1 ст.413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, в зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку, яким обвинуваченому слід призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань на підставі ч.1 ст.70 КК України.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, підлягає виконанню самостійно, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 19.09.2019 року (справа №223/100/17; провадження №51-114км19).
Згідно з п.3 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Керуючись ст.ст.370, 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 – задовольнити.
Вирок Чорноморського міського суду Одеської області від 12.09.2025 року в кримінальному провадженні №12024163160000270 від 24.11.2024 року, яким ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125; ч.1 ст.296 КК України – скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.1 ст.125 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч.1 ст.296 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік та відповідно до ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, та штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно. 
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Копії вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4