Слобідський районний суд міста Харкова 

Номер провадження 1-кп/641/98/2026 	Справа № 641/4728/25 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року  
Слобідський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченої – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, відомості про кримінальні правопорушення у яких внесені до  Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 12025226180000153 від 24.05.2025, 12025226180000227 від 26.07.2025 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженої, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
1)07 жовтня 2024 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком 2 роки,
2)10 червня 2025 року Слобідським районним судом міста Харкова за ч. 3 ст. 389, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі, відбуває покарання в Державній установі «Конотопська виправна колонія (№130);
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучі засудженою за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та знов вчинила протягом року ряд злочинів за наступних обставин.
Так, 23 травня 2025 року приблизно о 15:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, в районі будинку 12 по вулиці Киргизька Слобідського району в місті Харкові, ОСОБА_4 , діючи з метою придбання психотропної речовини, з мотивів задоволення власних потреб, пов`язаних із вживанням психотропної речовини, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, і свідомо бажаючи їх настання, незаконно придбала у невстановленої в ході досудового розслідування особи, один паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору. Будучи особою, яка вживає психотропні речовини, достовірно усвідомлюючи, що придбаний нею один паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору є психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, ОСОБА_4 помістила його до кишені власної сумки, яку мала при собі, тим самим почала незаконно зберігати при собі з метою подальшого особистого вживання без мети збуту, з мотивів реалізації особистих потреб.
Протиправні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції, які 23.05.2025 в період часу з 16:20 год. до 16:40 год. під час огляду місця події, проведеного на відкритій ділянці місцевості за адресою: місто Харків, вул. Киргизька, поблизу буд. 12, виявили та вилучили у ОСОБА_4 один паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено — PVP, масою 0,2409 г, маса PVP (в перерахунку на масу речовини) становить 0,1811 г.
Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов`язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом психотропних речовин, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними.
Згідно з вимогами ст. ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», -Список № 2 особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці 2» - PVP є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
Крім того, 25 липня 2025 року приблизно о 17:00, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості біля будинку № 16 по вулиці Олександра Орлова (Матросова) у м. Харкові, ОСОБА_4 помітила на землі чотири таблетки білого кольору в одному прозорому полімерному зіп-пакеті. Розуміючи, що у вказаних таблетках міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_4 поклала вказаний зіп-пакет з таблетками до задньої правої кишені шортів, вдягнених на ній, тим самим незаконно придбала та почала зберігати наркотичний засіб з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, з мотивів реалізації особистих потреб. 
Протиправні дії ОСОБА_4 припинені працівниками поліції, які 25.07.2025 в період з 17:52 до 18:10, під час огляду місця події, проведеного на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку № 16 по вулиці Олександра Орлова (Матросова) у м. Харкові, виявили та вилучили у ОСОБА_4 прозорий зіп-пакет з чотирма таблетками білого кольору, які згідно висновку експерта містять в своєму складі метадон, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса метадону в складі наданих таблеток становить 0,0994 г. 
Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов`язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом психотропних речовин, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі – Переліку), що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними. Згідно з вимогами ст. ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 1 наркотичних засобів» в «Таблиці 2» - метадон відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Проте, всупереч вищезазначених вимог законодавства, ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно придбала та зберігала при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено – метадон, маса метадону в складі наданих таблеток становить 0,0994 г. 
Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю, щиро покаялась та пояснила суду, що дійсно 23 травня 2025 року вона придбала у раніше їй невідомої особи психотропну речовину – PVP для особистого вживання та поклала її в свою сумку, однак не змогла її використати, оскільки біля будинку № 12 по вул. Киргизькій в місті Харкові її було затримано працівниками поліції та вилучено паперовий згорток із психотропною речовиною. 25.07.2025 після 17-00 години біля будинку № 16 по вул. Олександра Орлова в місті Харкові на землі вона знайшла прозорий пакетик із таблетками білого кольору, в яких мав міститися наркотичний засіб – метадон, поклала його до кишені своїх шортів для подальшого особистого вживання, однак не змогла цей наркотичний засіб використати, оскільки того ж дня за цією ж адресою її було затримано працівниками поліції та вилучено цей прозорий пакетик із таблетками.
Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєних обвинуваченою кримінальних правопорушень, пояснюють мотиви скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.
Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнала свою вину у повному обсязі, не оспорювала викладені в обвинувальному акті обставини вчинення нею кримінальних правопорушень, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 о «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме по епізоду 23.05.2025 як незаконне придбання та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст. 309 КК України; по епізоду 25.07.2025 як незаконне придбання та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст. 309 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.
Відповідно до ст. 12 КК України вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 309 КК України, є нетяжкими злочинами, санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років. 
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше судима за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також злочин проти правосуддя – ухилення від відбування покарання у вигляді пробаційного нагляду, на теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Конотопська виправна колонія (№130), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, неодружена, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштована.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
За таких обставин, для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки, обставини та характер скоєних злочинів, особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України строком на 1 рік 2 місяці, що сприятиме досягненню мети покарання та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як нею, так і іншими особами.
При призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 з урахуванням попереднього вироку Слобідського районного суду міста Харкова від 10.06.2025 суд керуються висновками, викладеними в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08.02.2021 у справі № 390/235/19, провадження № 51-2177кмо20. 
Так, відповідно до ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК. З цього правила є виключення, згідно з яким вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями КК, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині КК (ч. 3 ст. 32 КК).
За правилами ст. 33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини КК, за жоден з яких її не було засуджено.
У випадках сукупності кримінальних правопорушень кожне з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини КК (ч. 2 ст. 33 КК України), а покарання призначається окремо за кожне, яке входить до її складу, із подальшим визначенням остаточного покарання за правилами, передбаченими ст. 70 КК України, які урегульовують порядок призначення покарання при сукупності кримінальних правопорушень.
Частина 1 ст. 70 КК України передбачає, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Відповідно до вимог ч.4 цієї статті за правилами, передбаченими в частинах першій - третій, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК. 
Норми ст. 71 КК України урегульовують порядок призначення покарання у випадку, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. Суд за таких обставин до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Пунктом 2 ч. 4 ст. 374 КПК передбачено, що, в резолютивній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду
від 25 червня 2018 року (справа № 511/37/16-к, провадження № 51-830км18) зроблено висновок про застосування норм права, згідно з яким коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші – після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку – за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього – за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім – за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно – за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.
Проте цей висновок про застосування норм законодавства про кримінальну відповідальність не охоплює випадки, коли особою вчинено кілька кримінальних правопорушень як до постановлення вироку, так і після, які передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, тобто має місце «розірвана» засудженням повторність кримінальних правопорушень, які у доктрині кримінального права отримали назву тотожних.
Законодавство про кримінальну відповідальність та кримінальне процесуальне законодавство не містять положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють передбачену ч. 1 ст. 32 КК України повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), мають бути окремо кваліфіковані в резолютивній частині обвинувального вироку, і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання. 
Кваліфікація двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК (тотожних кримінальних правопорушень), та призначення за ними покарання здійснюється згідно з усталеною судовою практикою. 
Так, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади кримінальних правопорушень і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчене кримінальне правопорушення, а решта – як готування до кримінального правопорушення чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. 
Якщо вчинені кримінальні правопорушення, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо ж кримінальні правопорушення, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність кримінальних правопорушень повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних кримінальних правопорушень. 
Така правова позиція знайшла своє відображення в існуючій практиці Касаційного кримінального суду. У постановах колегій суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 травня 2018 року (справа №187/1354/15, провадження № 51-1017км18), Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 29 листопада 2018 року (справа №541/715/17, провадження № 51-7898км18) та від 10 липня 2019 року (справа № 723/1538/16-к, провадження № 51-8625км18), Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15 січня 2020 року (справа № 585/1603/17, провадження № 51-3290км19) та від 29 липня 2020 року (справа № 541/715/17, провадження № 51-7898км18) визнано, що за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається і правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. Коли повторність і рецидив кримінальних правопорушень є елементом сукупності вироків, покарання за них призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України. 
Призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України при повторності тотожних кримінальних правопорушень призведе до застосування кримінального закону за аналогією, що прямо заборонено ч. 4 ст. 3 КК України та порушення вимог визначеності кримінального закону. До того ж правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень більш жорсткі, ніж у разі повторності, оскільки в останньому випадку суд не має права вийти за межі максимуму санкції статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, а у разі застосування ст. 70 КК України така можливість передбачена (якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень, що входить у сукупність, є умисним тяжким або особливо тяжким злочином).
Таким чином, якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК України, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька – після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків.
Враховуючи, що діяння ОСОБА_4 за епізодами 23.05.2025 та 25.07.2025 кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто за однією частиною статті Особливої частини КК України, одне із яких вчинено до постановлення вироку Слобідського районного суду міста Харкова від 10.06.2025, а інше після постановлення даного вироку, суд вважає необхідним остаточно призначити покарання ОСОБА_4 за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків і до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Слобідського районного суду міста Харкова від 10.06.2025, із розрахунку один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі згідно положень пп. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, та остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 3 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України – відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Доля речових доказів вирішуються в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. 
Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати по залученню експерта. 
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_4 до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Слобідського районного суду міста Харкова від 10 червня 2025 року, та остаточно до відбування призначити покарання у вигляді  1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
У строк покарання зарахувати покарання, часткове відбуте за вироком Слобідського районного суду міста Харкова від 10 червня 2025 року у вигляді обмеження волі із розрахунку один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі згідно положень пп. б) п. 1) ч. 1 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Слобідського районного суду міста Харкова від 29 липня 2025 року на полімерний зіп-пакет з 4 (чотирма) таблетками білого кольору круглої форми, який поміщено до спеціального сейф-пакету № CRI1085342, опечатано, нанесено пояснювальний напис, засвідчено підписами учасників слідчої дії, виявлене та вилучене у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Олександра Орлова (Матросова), поблизу будинку № 16 , - зняти.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Слобідського районного суду міста Харкова від 29 липня 2025 року на паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, який поміщено до спеціального сейф-пакету № PSP 1257717, опечатано, нанесено пояснювальний напис, засвідчено підписами учасників слідчої дії, виявлене та вилучене у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, поблизу буд. 12. – зняти.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз, а саме:
-№ СЕ-19/121-25/19475-НЗПРАП від 08.08.2025 в сумі 2674,20 грн.;
-№ СЕ-19/121-25/12982-НЗПРАП від 05.06.2025 в сумі 2674,20 грн.
Речові докази: паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, який поміщено до спеціального сейф-пакету – PVP масою 0,1811 г, переданий до камери зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області за квитанцією № 2904 від 25.06.2025 – знищити.
Речові докази: полімерний зіп-пакет з 4 (чотирма) таблетками білого кольору круглої форми -метадон масою 0,0994 г, який поміщено до спеціального сейф-пакету, переданий до камери зберігання речових доказів ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області за квитанцією № 3076 від 20.08.2025 – знищити.
Речовий доказ: DVD-R ALERUS із копією відеозаписів з назвою «export-d46z8» та «export-gare3» – зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. 
Суддя -   	ОСОБА_1