ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 р. 	Справа № 520/20539/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2025, (головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О.) по справі № 520/20539/25
за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" 
до  Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях 
про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (далі - позивач), звернулось до суду з позовом, в якому просило:
- скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №084508 від 24.07.2025 у розмірі 17 000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначило, що здійснювало внутрішні перевезення вантажів територією України, а отже не мало обов`язку складати вантаж товарно-транспортну накладну та мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу. Натомість, орган Укртрасбезпеки не врахував наведених обставин, у зв`язку з чим безпідставно притягнув позивача до адміністративно-господарської відповідальності.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 позов задоволено.
Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано абз. 2 ч. 2 ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» яким чітко визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, до яких віднесено, зокрема, товарно-транспортну накладну.
Крім того, Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 встановлено вимогу щодо обладнання вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тон діючими та повіреними тахографами
Враховуючи, що повна маса спірного вантажного транспортного засобу складає більше ніж 3,5 тони, тому відсутність у ньому діючого та обладнаного тахографа є порушенням автоперевізником вимог Положення № 340.
Зауважує, що вимоги Положення № 340 не поширюються лише на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв, тоді як позивач таким перевізником не є.
Звертає увагу, що законодавцем не ставиться в залежність до існування у суб`єкта господарювання статусу «автомобільний перевізник» наявність лише факту перевезення вантажу на договірних умовах.
Як наслідок, перевезення позивачем обладнання чи іншого вантажу між виробничими об`єктами підприємства не позбавляє його статусу автомобільного перевізника та не звільняє від обов`язку дотримуватись норм Закону України «Про автомобільний транспорт» та Положення № 340.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Вказує, що не є автомобільним перевізником та не використовує власний транспорт у комерційних цілях. Зауважує, що вантажний автомобіль є спеціалізованим транспортом, який використовується для виконання функцій комунального підприємства з метою забезпечення життєдіяльності міста Харкова. Натомість, відповідачем не доведено, що позивач у спірних правовідносинах є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що у ході рейдової перевірки, проведеної 26.05.2025 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях на ділянці дороги а/д М– 03 «Київ-Харків-Довжанський», 471 км зупинений транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , марки Кобальт, д.н.з. НОМЕР_1 та перевірений на додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Під час перевірки встановлено, що зазначений транспортний засіб належить КП "Харківські теплові мережі" та використовується позивачем.
За результатами перевірки відповідачем складено акт № ОАР 063086 проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.05.2025.
Актом встановлено, зокрема, відсутність товарно-транспортної накладної та тахокарти або роздруківки даних роботи водія з тахографа (транспортний засіб не облаштовано тахографом, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа), чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт проведено за участі представника КП "Харківські теплові мережі", за наслідками якого 24.07.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях прийнято постанову № 084508 про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно КП "Харківські теплові мережі" за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» в розмірі 17 000,00 грн.
Не погодившись з постановою відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних правовідносин КП «Харківські теплові мережі» діяло не як автомобільний перевізник, а як суб`єкт, що виконує функції із забезпечення безперебійного теплопостачання, як наслідок, вимоги щодо оформлення товарно-транспортної накладної, використання тахографа або ведення індивідуальної контрольної книжки водія не підлягали застосуванню до операцій із використанням спеціального автотранспорту.
У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність, передбачених статтею 60 Закону ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» підстав для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано положеннями Закону України № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі – Закон № 2344-III).
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. 
В силу ч. 7 ст. 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, забезпечує, зокрема: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
Приписами ч. 14 ст. 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з частинами 17-20 ст. 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться у будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до ст. 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Як передбачено ст. 48 Закону № 2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
В силу ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону передбачено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Судом встановлено, що в ході рейдової перевірки, уповноваженими особами зупинено транспортний засіб, належний КП «Харківські теплові мережі», марки Кобальт, д.н.з. НОМЕР_1 та перевірено на додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.
За результатами перевірки відповідачем встановлено відсутність у автомобільного перевізника товарно-транспортної накладної на вантаж та тахокарти або роздруківки даних роботи водія з тахографа (транспортний засіб не облаштовано тахографом, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа), чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Щодо доводів апелянта про не надання водієм тахокарти або роздруківки даних роботи водія з тахографа (транспортний засіб не облаштовано тахографом, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа).
Так, особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлюється Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який затверджений наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення №340).
Відповідно до пункту 1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (ТЗ).
Пункт 1.4. Положення № 340 визначає, що положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються, зокрема: під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій;
У відповідності до пункту 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
З аналізу наведених норм вбачається, що при здійсненні визначених законодавцем відповідних вантажних перевезень транспортний засіб з повною масою понад 3,5 тонн повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом задля контролю швидкості здійснення перевезення, режиму праці та відпочинку водіїв. 
Проте, вимоги щодо встановлення на транспортному засобі тахографа не поширюються на транспортні засоби, що перевозять вантажі під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій.
Судом встановлено, що основним видом діяльності КП «Харківські теплові мережі» є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.
Наказом Міністерства енергетики України від 15 липня 2024 року № 259 «Про визначення підприємств паливно-енергетичного комплексу критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (Протокол № 30)» КП «Харківські теплові мережі» визначено як таке, що є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Отже транспортні засоби, належні КП «Харківські теплові мережі» виконують, зокрема, перевезення пошкодженого майна після обстрілів критично важливих об`єктів (котелень, когенераційних установок, теплових пунктів, ТЕЦ та ін.).
Наявним в матеріалах справи подорожнім листом автокрану №136 на марку КОБАЛЬТ, виписаного КП ««Харківські теплові мережі» підтверджується, що робота водія-крановщика ОСОБА_1 та автомобіля 26.05.2025 почалася з 7:25 год й тривала до 20:00 год, показ спідометра початковий 9261, кінцевий 9387, завдання водієві – у розпорядження ТЕЦ-3 на навантажувально-розвантажувальних роботах, в цілому за день кілометраж склав 126 км.
Також зазначено марку пального, кількість виданого та залишок на момент приїзду та виїзду із гаража.
Відповідачем не спростовується, що безпосередньо під час перевірки транспортного засобу позивача, водієм до перевірки надавався, у тому числі, подорожній лист № 136, який фіксує маршрут руху транспортного засобу.
Крім того, як зазначив позивач та не спростував відповідач, спірний транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 здійснював виробниче завдання за розпорядженням ТЕЦ-3, пов`язане із забезпеченням безперебійного функціонування системи теплопостачання міста Харкова.
За твердженням позивача – КП ««Харківські теплові мережі» під час проведення рейдової перевірки, використовував спеціалізований транспортний засіб для перевезення вантажу з метою ліквідації наслідків обстрілів критично важливих об`єктів та переміщення пошкодженого майна.
Доказів на спростування зазначених обставин відповідачем не надано. 
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за вказаних обставин на позивача не поширюються вимоги щодо встановлення на транспортному засобі тахографа, позаяк позивач не має статусу автомобільного перевізника та не здійснює перевезення пасажирів чи/та вантажів на комерційній основі.
Щодо не надання до перевірки товарно-транспортної накладної. 
Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 14 жовтня 1997 року № 363 (далі – Правила № 363) визначено, що перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами. Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Відповідно до пункту 11.1 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.
Отже, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України, а також постанова Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207, якою затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні встановлюють, що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).
В спірних правовідносинах позивач не надавав комерційні послуги з перевезення вантажу, а використовував транспортний засіб для власних виробничих потреб підприємства під час ліквідації наслідків аварій на об`єктах енергетичної інфраструктури.
За таких обставин КП «Харківські теплові мережі» діяло не як автомобільний перевізник, у зв`язку з чим відсутність на час рейдової перевірки у водія спеціалізованого транспортного засобу товарно-транспортної накладної не може кваліфікуватися як порушення статті 48 Закону №2344-III.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів зазначає про не доведення відповідачем обставин, що у спірних правовідносинах позивач діяв в якості автомобільного перевізника.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для притягнення позивача до відповідальності за ст. 60 Закону № 2344-III, як наслідок, протиправність постанови від 24.07.2025 та наявність підстав для її скасування.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 по справі № 520/20539/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова