Справа № 576/3122/25 
Номер провадження 22-ц/816/1997/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 травня 2026 року 	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого Сізова Д.В. (судді-доповідача),
суддів Собини О.І., Щербаченко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни 
на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області 24 лютого 2026 року (суддя Усенко Л.М.), ухвалене в м. Глухів, повний текст рішення виготовлено 24 лютого 2026 року,
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
02 грудня 2025 року ТОВ «Коллект центр» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано наступними обставинами.
06 червня 2020 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 у паперовій формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 298968, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 12 500 грн у безготівковій формі шляхом зарахування на платіжну карту № НОМЕР_1 , на строк 730 днів, з кінцевим терміном повернення 06 червня 2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за перший день користування кредитом – 25 % в день, за всі наступні дні користування кредитом – 85 % річних. 
26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 26-11/2021/13, за яким до ТОВ «Вердикт капітал» за плату перейшло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором від 06 червня 2020 року № 298968.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за яким до позивача, за плату, перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1  за договором № 298968 у розмірі 16 792,6 грн, з яких: 9 095,63 грн – тіло кредиту, 7 696,99 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, кредитні кошти не повернув, має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 16 792,6 грн, яку товариство просило стягнути з нього на свою користь, а також понесені судові витрати.
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області 24 лютого 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором від 06 червня 2020 року № 298968 у розмірі 16 792,62 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 3500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на те, що наданими позивачем доказами підтверджено факт укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору на умовах строковості та платності, належне ознайомлення позичальника з умовами кредитування, отримання ним кредитних коштів та невиконання зобов`язань щодо їх повернення, а також перехід до позивача права вимоги за вказаним договором на підставі договорів факторингу та відступлення прав вимоги.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Зачепіло З.Я., оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційні скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, вирішити питання розподілу судових витрат за апеляційний перегляд справи.
Зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору саме з відповідачем, оскільки відсутні докази проходження відповідачем ідентифікації. Доводить відсутність належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, які підтверджують перерахування грошових коштів, а також не дають можливості ідентифікувати належність платіжного засобу саме відповідачу. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить необхідної деталізації та не підтверджений первинними документами, тому не може вважатися належним доказом. Суд першої інстанції безпідставно поклав в основу рішення внутрішні документи позивача, які не є належними доказами у розумінні процесуального закону.
Звертає увагу на те, що умови договору щодо нарахування процентів є несправедливими, непропорційними та такими, що порушують права споживача, а їх розмір є явно завищеним. При задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами судом не застосовано норми Закону України «Про захист прав споживачів». 
Вказує, що відповідач є військовослужбовцем і має право на пільги передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому проценти та штрафні санкції за кредитним договором не підлягають нарахуванню. До апеляційної скарги додано копії посвідчення УБД, довідки від 17 березня 2025 року № 80/661-25, військового квитка серії, із яких вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Державній прикордонній службі України, у військовій частині (номер зазначається) із 07 січня 2025 року по цей час.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект центр» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Вказує, що підписавши анкету, графік платежів, паспорт кредиту відповідач підтвердив належне ознайомлення з умовами кредитування. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням, що свідчить про виконання позивачем своїх зобов`язань. Перерахування коштів здійснювалося на картковий рахунок відповідача, зазначений ним при укладенні кредитного договору. Доводить, що відповідно до статей 204 та 638 ЦК України кредитний договір є правомірним і містить усі істотні умови, тому зобов`язання підлягають виконанню шляхом сплати нарахованої заборгованості.
Звертає увагу на те, що доводи апелянта щодо нібито укладення спірного договору шляхом використання електронного підпису є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він був підписаний не електронним підписом, а власноручним підписом відповідача. Зазначене додатково підтверджує належність укладення договору, погодження відповідачем його умов та відсутність підстав ставити під сумнів факт прийняття ним на себе відповідних зобов`язань. 
Розрахунок заборгованості по кредиту здійснено відповідно до умов договору та містить деталізацію сум і періодів нарахування. Відповідач не скористався правом на відмову від договору у передбачений законом 14-денний строк. Доказів недійсності договору або його окремих умов суду не подано.
Вважає безпідставними доводи відповідача про поширення на нього дії частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо нарахування процентів по кредиту, оскільки застосування зазначеної пільги безпосередньо пов`язується з періодом проходження військової служби (часом призову) та поширюється на нарахування штрафних санкцій, пені та процентів на весь час призову відповідної особи. Проценти по кредиту нараховувались у період із 07 червня 2020 року по 05 червня 2022 року (включно), тобто до початку проходження військової служби відповідачем – із 07 січня 2025 року. Тому вказана пільга не може поширюватися на проценти, які були нараховані та сформувалися до моменту призову/початку служби, і не є підставою для скасування вже нарахованих сум за попередній період. 
Заявляє, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат ТОВ «Коллект центр» на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції становить 10 000 грн, і відповідно до статті 134, частини 8 статті 141 ЦПК України детальний розрахунок та підтверджувані докази буде подано у встановлені законом строки.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
06 червня 2020 року із метою отримання позики у ТОВ «Слон кредит» ОСОБА_1 підписав заяву-анкету, у якій вказані його особисті дані, номери мобільних телефонів (а.с. 10).
06 червня 2020 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 у простій письмовій формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 298968, про надання 12 500 грн кредиту у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок споживача з використанням платіжної картки № НОМЕР_1 , строком на 730 днів, кінцевий термін повернення – 06 червня 2022 року (п.1.4.), зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (п.1.5) за перший день користування кредитом – 25 % в день, за всі наступні дні користування кредитом – 85 % річних (а.с. 6-7).
Пункт 2.1 вказує, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування:
- у розмірі 10 000 грн за реквізитами платіжної картки N? НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб;
- у розмірі 2500 грн на користь товариства з метою виконання зобов?язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору.
Пунктом 3.1 договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором (Графіком платежів).
Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (пункт 3.2).
Відповідно до пункту 8.2 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами в порядку визначеному в п.8.3 договору і діє до дати, вказаної у п.1.4. цього договору, а в частині виконання зобов`язань та нарахування штрафів – до повного виконання споживачем зобов`язань за цим договором
Додатком №1 до кредитного договору є Графік платежів за договором про надання споживчого кредиту № 298968, який також підписаний власноручно ОСОБА_1 (а.с. 8)
Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 9).
Платіжним дорученням АТ КБ «Приват Банк» від 06 червня 2020 року № 2540 підтверджується зарахування на рахунок кредитних коштів у сумі 10 000 грн згідно із договором № 298968 від 06 червня 2020 року, платник ТОВ «Слон кредит» (а.с. 11).
26 листопад 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 26-11/2021/13, за яким до ТОВ «Вердикт капітал» за плату перейшло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором від 06 червня 2020 року № 298968 укладеним із ОСОБА_1 (а.с. 16-24)
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 26 листопада 2021 року до договору факторингу № 26-11/2021/13, переданого за Актом приймання-передачі від 26 листопада 2021 року на виконання умов договору факторингу № 26-11/2021/13 від 26 листопада 2021 року, Акту прийому-передачі Документації боржників від 24 грудня 2021 року, ТОВ «Вердикт капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 298968 в сумі 12 725,76 грн, з яких 9 095,63 грн – заборгованість за кредитом, 3 630,13 грн заборгованість за процентами (а.с. 25-30, 47-51).
Здійснення плати за договором факторингу № 26-11/2021/13 від 26 листопада 2021 року, підтверджується платіжним дорученням № 306360000 від 29 листопада 2021 року (а.с. 31).
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за яким відбулося відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 06 червня 2020 року № 298968, укладеним між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 (а.с. 32-42)
Актом прийому передачі реєстру боржників від 10 січня 2023 року та Реєстром боржників до договору від 01 січня 2023 року № 10-01/2023 підтверджується набуття ТОВ «Коллект ценрт» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором від 06 червня 2020 року № 298968, укладеним із ТОВ «Слон кредит», у розмірі 16 792,62 грн, з яких заборгованість за тілом – 9 095,63 грн, заборгованість за відсотками – 7 696,99 грн (а.с. 43-46, 52).
Згідно із наданим позивачем розрахунком за договором від 06 червня 2020 року № 298968 станом на 10 січня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект центр» становить 16 792,62 грн, з яких: 9095,63 грн – кредит, 3630,13 грн відсотки на дату відступлення права вимоги, 4066,86 грн – відсотки за кредитним договором (а.с. 66).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, кредитний договір укладено в письмовій формі та власноручно підписано позичальником.
Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо строку кредитування, розміру та порядку сплати процентів за користування кредитом. На виконання умов договору первісний кредитор, відповідно до пункту 2.1 договору, перерахував на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у сумі 10 000 грн. Користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення заборгованості свідчать про фактичне визнання ним укладення кредитного договору та отримання кредиту.
Оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту укладення між сторонами кредитного договору, виникнення між ними зобов`язальних правовідносин та наявність правових підстав для стягнення заборгованості.
Колегія суддів звертає увагу, що укладення договору відбулося у письмовій формі шляхом його підписання сторонами, тобто договір був підписаний позичальником не електронним підписом, а власноручним підписом. Безпідставними є посилання апелянта на обставини, які стосуються електронного підписання правочину, оскільки в цьому випадку договір оформлено як письмовий документ та підписано відповідачем власноручно, що додатково підтверджує належність укладення договору, погодження відповідачем його умов.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України).
Факт переходу до позивача прав вимоги за вказаним кредитним договором до боржника ОСОБА_1 підтверджується відповідним договорами, складеними на їх виконання актами прийому-передачі Реєстрів боржників та Реєстрами боржників.
Також за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Докази сплати заборгованості за кредитними договорами жодному із кредиторів у матеріалах справи відсутні.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність у відповідача статусу військовослужбовця та відповідних пільг
В апеляційній скарзі йдеться про наявність у ОСОБА_1 пов`язаних із статусом військовослужбовця пільг, передбачених частиною 15 статті 14 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Оскільки в апеляційній скарзі сторона відповідача взагалі не ставить питання про необхідність прийняття вказаних доказів судом апеляційної інстанції та не зазначає обставин, які унеможливили їх подання до суду першої інстанції, тому вказане питання апеляційним судом не вирішується.
Проте колегія суддів вважає необхідним зазначити, що така пільга не може поширюватися на проценти за користування кредитом, які були нараховані до моменту призову чи початку служби, і не є підставою для скасування вже нарахованих сум за попередній період.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по кредиту у заявленому розмірі.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина 1 статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 375 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу сторони відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині – без змін.
Висновки суду щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, тому відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367-369, 374-376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни залишити без задоволення.
Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області 24 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена «07» травня 2026 року.

Головуючий (суддя-доповідач) Д.В. Сізов

Судді О.І. Собина

М.В. Щербаченко