ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 р. 	Справа № 520/25453/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 (суддя: Пасечнік О.В., м. Харків) по справі № 520/25453/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області   
про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - відповідач-1, ГУПФУ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту - відповідач-2, ГУПФУ у Київській області), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 30.11.1982 з 01.09.1992 по 21.02.1994; роботи в російській федерації з 26.06.1995 по 15.01.1998; за довідкою № 42/019 від 20.08.2025;
- скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.08.2025 № 204950027145 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області врахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 30.11.1982 з 01.09.1992 по 21.02.1994; роботи в російській федерації з 26.06.1995 по 15.01.1998; за довідкою № 42/019 від 20.08.2025 та призначити позивачу пенсію з дати звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України - з 22.08.2025.
В обґрунтування позову позивачем вказано, що рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.08.2025 № 204950027145 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61022, код ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, буд. 10,м. Фастів, Фастівський р-н, Київська обл.,08500, код ЄДРПОУ 22933548) про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи за записами трудової книжки НОМЕР_3 від 13.04.1992 з 01.09.1992 по 21.02.1994; роботи в російській федерації з 26.06.1995 по 15.01.1998 роки; за довідкою № 42/019 від 20.08.2025.
Скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.08.2025 року № 204950027145 року Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Чайковському Андрію Вікторовичу.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за записами трудової книжки НОМЕР_3 від 13.04.1992 з 01.09.1992 по 21.02.1994; роботи в російській федерації з 26.06.1995 по 15.01.1998 роки; за довідкою № 42/019 від 20.08.2025.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, буд. 10,м. Фастів, Фастівський р-н, Київська обл.,08500, код ЄДРПОУ 22933548) витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 30.11.1982, оскільки відсутня печатка на записі про звільнення. Апелянт також зазначив, що відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 російська федерація вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Відповідно, починаючи з вказаної дати, положення зазначеної Угоди не застосовуються на території російської федерації, а пенсійне забезпечення осіб, які працювали або проживали на її території, здійснюється відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. 
Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку письмового (спрощеного позивного) провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач звернувся до пенсійних органів з заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 29.08.2025 № 204950027145 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії. Зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового не зараховано періоди:
- за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 30.11.1982: з 01.09.1992 по 21.02.1994, оскільки відсутня печатка на записі про звільнення;
- роботи в російській федерації з 26.06.1995 по 15.01.1998, оскільки відсутні будь-які двосторонні угоди з питань пенсійного забезпечення між Україною та російською федерацією.
До пільгового стажу не зараховано періоди за довідкою № 42/019 від 20.08.2025, оскільки зазначена професія у довідці "чистильники металу, відливків, виробів та деталей, зайняті очищенням металу, металевих деталей та виробів всередині дробоструминних камер під час роботи у протигазах у цеху 15 заводу" не відповідає професії "чистильники металу, відливків, виробів та деталей, зайняті очищенням металу, металевих деталей та виробів сухим кварцовим піском", зазначеній в Списку № 1, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується при призначенні (перерахунку) пенсії. Оскільки позивач працював на посаді чистильник металу, відливків, виробів та деталей, зайняті очищенням металу, металевих деталей та виробів всередині дробоструминних камер під час роботи у протигазах у цеху 150 заводу, відповідно до Списку № 1, суд дійшов висновку про те, що період роботи за довідкою № 42/019 від 20.08.2025 підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1. Також, судом зазначено, що позивач в прохальній частині позову просить, зокрема, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 30.11.1982 з 01.09.1992 по 21.02.1994; роботи в російській федерації з 26.06.1995 по 15.01.1998; за довідкою № 42/019 від 20.08.2025; та зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області врахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 30.11.1982 з 01.09.1992 по 21.02.1994, однак вказана трудова книжка в матеріалах справи відсутня, натомість, в матеріалах справи наявна трудова книжка позивача - НОМЕР_3 від 13.04.1992.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 квітня 2025 року - не менше 32 років у чоловіків.
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, висновки пенсійного органу щодо відсутності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком ґрунтуються, у тому числі, на твердженні про те, що надана позивачем трудова книжка серії НОМЕР_3 від 13.04.1992 не є належним підтвердження стажу особи, оскільки містить недоліки у оформленні.
Зокрема, не враховано запис трудової книжки НОМЕР_3 від 13.04.1992 про період роботи з 01.09.1992 по 21.02.1994, оскільки відсутня печатка на записі про звільнення.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Згідно з п. 2.12 Інструкції, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У той же час, відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
З огляду на викладене, безпідставними є посилання відповідача на недоліки, допущені роботодавцем при оформленні трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 13.04.1992.
Отже, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що недоліки записів в трудовій книжці не можуть бути належною підставою для неврахування даних трудової книжки та відповідних періодів до страхового стажу особи, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Такі дані є формальністю та не впливають на зміст самих записів.
Відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.
Отже, дії відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача, зазначеного у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 13.04.1992 з підстав того, що така книжка заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок є неправомірними, з огляду на що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність відмови пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.09.1992 по 21.02.1994 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 від 13.04.1992.
Стосовно висновку пенсійного органу щодо відсутності у позивача необхідного страхового стажу для призначенні пенсії за віком, що ґрунтується, у тому числі, на твердженні про відсутність підстав для зарахування періоду з 26.06.1995 по 15.01.1998, оскільки відсутня на сьогодні двостороння угода/договір в галузі пенсійного законодавства між Україною та російською федерацією, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).
13.03.1992 підписана багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД.
Відповідно до ст. 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для здійснення трудової діяльності документи і завірений, у встановленому на території Сторони виїзду порядку, їх переклад державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
При цьому, в силу п. 2 ст. 13 Угоди, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Таким чином, припинення участі в Угоді, так само, як і прийняття Постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, оскільки такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.
Колегія суддів зазначає, що особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Крім того, наявна в матеріалах справи трудова книжка не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором. Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач в прохальній частині позову просить, зокрема, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 30.11.1982 з 01.09.1992 по 21.02.1994; роботи в російській федерації з 26.06.1995 по 15.01.1998; за довідкою № 42/019 від 20.08.2025; та зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області врахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 30.11.1982 з 01.09.1992 по 21.02.1994, однак вказана трудова книжка в матеріалах справи відсутня, натомість в матеріалах справи наявна трудова книжка позивача - НОМЕР_3 від 13.04.1992.
Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
А тому з метою належного захисту прав позивача, виходячи за межі позовних вимог, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є: визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи за записами трудової книжки НОМЕР_3 від 13.04.1992 з 01.09.1992 по 21.02.1994; роботи в російській федерації з 26.06.1995 по 15.01.1998; за довідкою № 42/019 від 20.08.2025; скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.08.2025 № 204950027145 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області врахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за записами трудової книжки НОМЕР_3 від 13.04.1992 з 01.09.1992 по 21.02.1994; роботи в російській федерації з 26.06.1995 по 15.01.1998; за довідкою № 42/019 від 20.08.2025.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність відмови пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з підстав недоліків у оформленні роботодавцем трудової книжки позивача та відсутності на теперішній час двосторонніх угод/договорів в галузі пенсійного законодавства.
Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про необґрунтованість зазначених в оскаржуваному рішенні пенсійного органу підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу.
Отже, враховуючи, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належним чином правомірності своїх дій у спірних відносинах, колегія суддів зазначає про обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За приписами ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 по справі № 520/25453/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова