Справа № 755/3432/26 суддя в І-й інстанції Старовойтова С.М.
Провадження № 33/824/3103/2026 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
Іменем України

22 червня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27 січня 2026 року серії ЕПР1 № 576275, 26 січня 2026 року о 23 годині 54 хвилин у місті Києві, Дніпровська набережна 10, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками явними наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук і тіла, зіниці очей занадто звужені та не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, що склалася, занадто активний. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій категорично відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 17 000.00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у протоколі не зазначено причини зупинки, вказано лише, що водій був зупинений на мобільному блок-посту. У матеріалах справи не вказано, з яких підстав було проведено перевірку на наркотичне сп`яніння, оцінка правомірності зупинки інспектора місцевим судом не надавалась. На даний час постанова серії ЕПР1 №6571515 за ч. 1 ст. 126 КУпАП оскаржується в адміністративному порядку. Працівники поліції не зазначали, які ознаки наркотичного сп`яніння має  ОСОБА_1 . На відео зафіксовані неправомірні дії інспектора поліції: намагання відкрити передні ліві двері авто, зламати скло передніх лівих дверей, погрози поліцейських, розпилення відповідного газу в салон, застосування кайданків, засобів фізичного впливу з нанесенням тілесних ушкоджень, доставлення в управління поліції, ігнорування прохання взяти медикаменти, пропозиція пройти огляд на перебування у стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на відповідний стан. До того ж, пропозиція інспектора пройти огляд носила формальний характер, адже він вказав, що спочатку ОСОБА_1 буде доставлено у відділ поліції для встановлення особи. Надалі ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а у подальшому він був мобілізований.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 також просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та вказує, що суд не повідомляв його про розгляд справи, чим порушив його права. Судові повістки сформовані за невірною адресою:  АДРЕСА_2 , коли вірною є адреса: АДРЕСА_1 . Про існування постанови стало відомо 28 квітня 2026 року після ознайомлення з матеріалами справи.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи  ОСОБА_1 щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2026 року з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (п. 3 ст. 278 КУпАП).
Судом встановлено, що розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 . У матеріалах справи міститься повістка про його виклик до суду, направлена за адресою:  АДРЕСА_2 , що також зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення. Проте,  ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що містяться дані у паспорті громадянина України.
Оскільки судову повістку про виклик  ОСОБА_1 направлено за невірною адресою, повідомлення місцевого суду про судове засідання не може вважатися належним.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 258 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Копія оскаржуваної постанови не була отримана ОСОБА_1 протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження. 
28 квітня 2026 року  ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи.
За таких обставин, право особи на апеляційне оскарження судового рішення має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Відповідно до п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що у працівника поліції виникає право візуально перевірити наявність ознак наркотичного сп`яніння у водія. Разом з тим, у разі наявності підстав вважати, що такі ознаки наявні, поліцейський пропонує водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а водій зобов`язаний пройти такий огляд, для підтвердження чи спростування зазначених обставин. 
Судом встановлено, що 26 січня 2026 року о 23 годині 54 хвилин у місті Києві, Дніпровська набережна, 10, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками явними наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук і тіла, зіниці очей занадто звужені та не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, що склалася, занадто активний. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій категорично відмовився. 
Як було зазначено вище, відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у працівника поліції виникає право візуально перевірити наявність ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння у водія. Незгода останнього з наявністю у нього ознак сп`яніння не надає водієві права відмовлятися від запропонованого поліцейським огляду на стан сп`яніння.
В даному випадку пройти такий огляд водій зобов`язаний в силу вимог п. 2.5 правил, незалежно від того вважає він наявними чи відсутніми підстави до такого огляду.
Отже, доводи апеляційної скарги в частині відсутності у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а відтак в обов`язку проходити огляд є безпідставними.
Відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винності  ОСОБА_1 у його вчиненні.
На вказаному відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікарня-нарколога, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Зокрема, поліцейський повідомив, що пройти огляд на стан сп`яніння слід саме у лікарні, що знаходиться у місті Києві по вулиці Петра Запорожця. ОСОБА_1 вказав, що згоден пройти огляд в іншій лікарні, яка розташована біля станції метро Лівобережна. Працівник поліції зауважив, що пройти огляд на стан сп`яніння слід саме у спеціалізованому закладі, на що ОСОБА_1 вказав, що тоді він згоден пройти огляд завтра.
З зафіксованої на відео розмови поліцейського з ОСОБА_1 вбачається, що останній для проходження огляду на стан сп`яніння висував поліцейському не передбачені законом вимоги, а саме щодо закладу охорони здоров`я, в якому, на його думку, слід було проводити огляд та щодо часу проведення такого огляду. 
Оскільки вимоги ОСОБА_1 вочевидь були незаконними, апеляційний суд приходить до висновку, що висунення ОСОБА_1 , додаткових, не передбачених законом вимог до проведення огляду, слід розцінювати як відмову від запропонованого поліцейським огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Незгода ОСОБА_1 з діями поліцейських не позбавляла його можливості оскаржити такі дії у встановленому законом порядку, проте, ніяким чином не впливає на наявність в його діях  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання у апеляційній скарзі на безпідставність зупинки транспортного засобу працівниками поліції, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Наведені посилання не знаходяться у причинному зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння і не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 , оскільки, як вказувалось вище, останній зобов`язаний був виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду незалежно від його згоди чи незгоди з фактом сп`яніння чи наявністю підстав до зупинки. 
За таких обставин, вина  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною, останній не спростував обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду.
Апеляційна скарга не містить інших доводів, які б вказували на незаконність притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно доч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Враховуючи зазначене, місцевим судом було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо винності  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованих мотивів прийнятого рішення. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Повне судове рішення виготовлене 25 червня 2026 року.

Суддя В.О. Фінагеєв