ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2026 року м.Дніпро Справа № 904/29/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Висоцького А.М. (доповідач по справі)
суддів: Віннікова С.В., Левшиної Г.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без виклику та повідомлення учасників справи апеляційну скаргу: Приватного підприємства "Вівон" 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2026, суддя Ніколенко М.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено та підписано 16.04.2026
по справі № 904/29/25
за позовом Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" (м. Дніпро)
до відповідача: Приватного підприємства "Вівон" (м. Дніпро)
про стягнення зайво сплаченого податку на додану вартість у розмірі 12 398,77 грн. 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина.
Комунальне підприємство "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Вівон" про стягнення зайво сплаченого податку на додану вартість у розмірі 12 398,77 грн., перерахованого на виконання договорів про закупівлю № 21 від 25.03.2020 та № 22 від 25.03.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем як замовником та Приватним підприємством "Вівон" як постачальником 25.03.2020 укладено договори про закупівлю № 21 та № 22 (далі - договори).
Відповідно до умов договору № 21, відповідач зобов`язався поставити позивачу обладнання для анестезії та реанімації, а позивач - прийняти і оплатити такий товар. Найменування (номенклатура, асортимент) товару: ДК 021:2015: 33170000-2 - медичні обладнання для анестезії та реанімації (37706 Контур дихальний апарату штучної вентиляції легенів, одноразового використання, 47691 Трубка ендотрахеальна з аспіраційною манжетою, 35815 Тримач ендотрахеальної трубки).
Згідно з умовами Договору, сума Договору становить 58 912,0 грн., у тому числі ПДВ – 3 854,06 грн.
Відповідно до умов договору № 22, відповідач зобов`язався поставити позивачу медичні матеріали (шприці), а позивач - прийняти і оплатити такий товар. Найменування (номенклатура, асортимент) товару: ДК 021:2015: 33110000-3 - медичні матеріали (шприці).
Згідно з умовами договору, сума договору становить 130 611,96 грн., у тому числі ПДВ – 8 544,71 грн.
Відповідно до платіжних доручень № 227 від 26.03.2020 на суму 58 912,00 грн. та № 226 від 26.03.2020 на суму 130 611,96 грн. позивач повністю сплатив суму договору, а відповідач поставив позивачу товар, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000011 від 26.03.2020 та № РН-0000007 від 26.03.2020.
Після встановлення факту, що товар, поставлений позивачу підпадає під дію Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224 "Про затвердження переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита" позивачем було неодноразово направлено вимоги про повернення відповідачем сплачених сум ПДВ.
Однак, вимоги позивача залишилися без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду. 
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2026 позовні вимоги Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" були задоволені в повному обсязі. Стягнуто з відповідача - Приватного підприємства "Вівон" на користь Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 12 398,77 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. 
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. У разі здійснення операцій, звільнених відповідно до цього пункту, положення пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу та положення статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій. Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17.03.2020.
Оскільки у Специфікаціях до договорів № 21, 22 від 26.03.2020 сторонами погоджено поставку наступного товару: контур дихального апарату штучної вентиляції легенів, одноразового використання, трубка ендотрахеальна з аспіраційною манжетою, тримач ендотрахеальної трубки, шприци одноразового застосування з голкою, визначені договором товари включені до Переліку товарів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 224 від 20.03.2020.
Поставка та оплата товарів, за спірними договорами відбулася 26.03.2020. Тобто, після 17.03.2020. Як наслідок, такі операції не підлягають оподаткуванню податком на додану вартість.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем отримана сума податку на додану вартість за товар, який не підлягав оподаткуванню, наявні підстави для стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 12 398,77 грн. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України. 
Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Центрального апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства "Вівон" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2026 по справі № 904/29/25.
Апелянт вказує, що Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" має протиріччя в частині набрання чинності, а саме у внесених змінах до Закону України № 540-ІХ до Податкового Кодексу України, пунктами 71 та 72 у тексті зазначено – Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17 березня 2020 року. 
Розділ IX ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ та Розділ XIII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ містить інформацію, що цей закон набирає чинності з дня його опублікування. 
Зазначений Закон був опублікований 02.04.2020 року, на той момент поставка вже була здійснена – 26.03.2020, тому скаржник вважає рішення суду таким, яке не відповідає статті 94 Конституції України. На думку скаржника, суд не мав застосовувати дефектні положення нормативно-правових актів. 
Просить скасувати рішення суду та визнати поставку медичних виробів за договорами Приватного підприємства "Вівон" № 21, 22 від 25.03.2020 такою, що відповідає чинному законодавству. 
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
До Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" на апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вівон" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2026 по справі № 904/29/25. 
Позивач вважає, що апелянтом не спростовується існування договірних відносин з позивачем. 
Стверджує, що судом першої інстанції в повній мірі надано оцінку доказам, наданим сторонами, застосовано чинні норми законодавства. Посилання у апеляційній скарзі апелянта на протиріччя між Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 та Конституцією України є особистою думкою апелянта та не мають нічого спільного з законодавством, оскільки вищезазначений Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 є чинним, норми як неконституційні скасовані не були, тези про знехтування Верховенством права та дефективністю норм є маніпуляцією.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. 
Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/29/25 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Висоцький А.М. (доповідач), судді - Вінніков С.В., Левшина Г.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2026.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 904/29/25 на адресу Центрального апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.05.2026 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вівон" залишено без руху. Апелянту запропоновано надати належні докази направлення апеляційної скарги позивачу та сплатити судовий збір в сумі 4 542,00 грн. 
На виконання вимог ухвали від 04.05.2026 відповідач 05.05.2026 подав докази сплати судового збору у сумі 4 542,00 грн. (платіжна інструкція № 182 від 05.05.2026) та належні докази направлення апеляційної скарги позивачу.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Вівон" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2026 по справі № 904/29/25. 
Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без виклику та повідомлення учасників справи.
Учасникам справи встановлений строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань відповідно до статей 38, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України, додаткових доказів та обґрунтування щодо неможливості їх надання до суду першої інстанції (копії вказаних документів у цей же строк направити іншим учасникам справи, докази чого надати суду) протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження.
18.05.2026 від Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" надійшов відзив на апеляційну скаргу.
До Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/29/25.
Фактичні обставини, встановлені судом.
25 березня 2020 року між Комунальним підприємством "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" та Приватним підприємством "Вівон" укладені договори про закупівлю № 21 та 22. 
Відповідно до умов договору № 21 (п.1.1) постачальник зобов`язується у 2020 році поставити замовникові товари, зазначені в Специфікації (Додаток № 1) до договору, а замовник прийняти і оплатити такі товари.
Найменування (номенклатура, асортимент) товару: ДК 021:2015: 33170000-2 -обладнання для анестезії та реанімації (37706 Контур дихальний апарату штучної вентиляції легенів, одноразового використання, 47691 Трубка ендотрахеальна з аспіраційною манжетою, 35815 Тримач ендотрахеальної трубки) (п. 1.2 договору № 21).
Згідно з п. 2.1 договору № 21 загальна сума договору становить 58 912,0 грн., у тому числі ПДВ 3 854,06 грн.
Строк поставки товару: березень 2020 року (одноразово, згідно заявки) (п. 3.1 договору № 21).
Відповідно до п. 5.1 договору № 21 оплата за фактично отриманий товар здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 30 календарних днів, з дня поставки товару за адресою замовника і згідно представлених постачальником документів, що підтверджують факт поставки (накладна).
Договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання обома сторонами. Договір діє з 25.03.2020 до 31.12.2020, але в будь-якому разі до повного виконання обов`язків сторонами (п. 12.1-12.2 договору № 21).
Відповідно до умов договору № 22 (п. 1.1) постачальник зобов`язується у 2020 році поставити замовникові товари, зазначені в Специфікації (Додаток № 1) до договору, а замовник прийняти і оплатити такі товари.
Найменування (номенклатура, асортимент) товару: ДК 021:2015: 33110000-3 - медичні матеріали (шприці) (п.1.2 договору № 22).
Згідно з п. 2.1 договору № 22 загальна сума договору становить 130 611,96 грн., у тому числі ПДВ - 8 544,71 грн.
Строк поставки товару: березень 2020 року (одноразово, згідно заявки) (п. 3.1 договору № 22).
Відповідно до п. 5.1 договору № 22 оплата за фактично отриманий товар здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 30 календарних днів, з дня поставки товару за адресою замовника і згідно представлених постачальником документів, що підтверджують факт поставки (накладна).
Договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання обома сторонами. Договір діє з 25.03.2020 до 31.12.2020, але в будь-якому разі до повного виконання обов`язків сторонами (п. 12.1-12.2 договору № 22).
Сторонами підписані Специфікації до договорів № 21, 22.
Так, за видатковими накладними № РН-0000011 від 26.03.2020 відповідачем був поставлений товар на загальну суму 58 912,00 грн. (у т.ч. ПДВ 3 854,06 грн.), № РН-0000007 від 26.03.2020 відповідачем поставлений товар на загальну суму 130 611, 96 грн. (у т.ч. ПДВ 8 544,71 грн).
На виконання умов договору позивачем було сплачено відповідачу 58 912,00 грн., з них ПДВ 3 854,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 227 від 26.03.2020 та 130 611,96 грн., з них ПДВ 8 544,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 226 від 26.03.2020.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-ІХ від 30.03.2020 внесені зміни до Податкового кодексу України. 
П. 72 підрозділу другого РОЗДІЛУ XX. ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ тимчасово, на період, що закінчується останнім числом місяця, в якому завершується дія карантину, що запроваджений Кабінетом Міністрів України у порядку, встановленому законом, на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), операції, передбачені пунктом 71 цього підрозділу та/або підпунктом 197.1.15 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу, що здійснені громадськими об`єднаннями та/або благодійними організаціями, не включаються такими громадськими об`єднаннями або благодійними організаціями при обрахунку загальної суми, визначеної статтею 181 цього Кодексу.
Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17 березня 2020 року.
Постановою Кабінету Міністрів України № 224 від 20.03.2020 затверджений перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість (далі Перелік).

До розділу "Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", підрозділ "Медичні вироби для скринінгу хворих" Переліку включені наступні товари: контур дихальний одноразового використання для апаратів штучної вентеляції легень; трубки ендотрахеальні; фіксатор дихальної трубки з протизакусувачем; шприци, тощо.
У Специфікаціях до договорів № 21, 22 від 26.03.2020 сторонами погоджено поставку наступного товару: контур дихального апарату штучної вентиляції легенів, одноразового використання, трубка ендотрахеальна з аспіраційною манжетою, тримач ендотрахеальної трубки, шприци одноразового застосування з голкою.
Отже, визначені договором товари включені до Переліку товарів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 224 від 20.03.2020.
З приводу зазначених обставин у сторін відсутній спір. Спірним лишається питання правомірності включення ПДВ у ціну договорів № 21, 22 від 25.03.2020 та повернення сплаченого податку на користь позивача. 
Мотивувальна частина.
Відповідно до частини першої ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною другою ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з таких підстав.
Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зокрема, при укладенні договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити ціну, яка є істотною умовою договору (статті 628, 638 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.
Податок на додану вартість визначено у підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України як непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (п. "а" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України). 
За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг). 
Так, сторонами у п. 2.1 договору № 21 загальна сума договору становить 58 912,0 грн., у тому числі ПДВ 3 854,06 грн. та у п. 2.1. договору № 22 загальна сума договору становить 130 611,96 грн., у тому числі ПДВ - 8 544,71 грн.
Отже, сторонами включено до складу ціни товару вартість ПДВ.
Підпунктом 5 пункту 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України № 87 від 13.03.2020, введеного в дію Указом Президента України № 87/2020 від 13.03.2020 "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки у мовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", передбачено розроблення та внесення на розгляд Верховної Ради України законопроекту про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі щодо непоширення дії названого Закону на випадки, якщо предметом закупівлі є засоби медичного призначення та спеціалізоване медичне обладнання для надання допомоги хворим на COVID-19". 
На виконання рішення РНБО України 17 березня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 530-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) ", що цього ж дня набрав чинності, згідно якого розділ X Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про публічні закупівлі" доповнено пунктом 3, яким установлено, що дія цього Закону не поширюється на випадки, якщо предметом закупівлі є товари, роботи чи послуги, необхідні для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19). Перелік таких товарів, робіт чи послуг та порядок їх закупівлі затверджуються Кабінетом Міністрів України. 
Крім того, пунктом 4 розділу І цього ж Закону підрозділ 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України доповнено пунктом 71, за змістом якого тимчасово, для здійснення заходів щодо запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. 
Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID - 19)" (набрав чинності 02.04.2020) пункт 71 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно якої від оподаткування податком на додану вартість звільняються такі операції: - з ввезення на митну територію України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України; 
- з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. 
При цьому норми пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України застосовуються до операцій, здійснених в період, починаючи з 17 березня 2020 року і до останнього числа місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів встановлено карантин на всій території України", дія якого продовжувалася відповідними постановами Кабінету Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України № 224 від 20.03.2020 затверджено перелік лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість. 
Так, відповідно до примітки 3 постанови Кабінету Міністрів України № 224 від 20.03.2020 "Про затвердження переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) для віднесення товарів, зазначених у розділі Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, до товарів, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування на додану вартість, повинно бути: 
- подано декларацію про відповідність та нанесено на товар або на його упаковку, а також на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом, знак відповідності технічним регламентам згідно з правилами та умовами його нанесення, визначеними у Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046), Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 754 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3047), Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 755 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3048), Технічному регламенті засобів індивідуального захисту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008 р. № 761 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 66, ст. 2216); 
- або подано повідомлення Міністерства охорони здоров`я про введення в обіг та/або експлуатацію медичних виробів (медичних виробів для діагностики in vitro, активних медичних виробів, які імплантують), стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів, або повідомлення Державної служби з питань праці про введення в обіг засобів індивідуального захисту, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів. 
Отже, виходячи з викладеного, підставою для звільнення від оподаткування, окрім віднесення товару до Переліку, визначеного постановою КМУ від 20.03.2020 № 224, є необхідність подання декларації про відповідність товару одному з наступних технічних регламентів - Технічному регламенті щодо медичних виробів, Технічному регламенту щодо медичних виробів для діагностики invitro, Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, Технічному регламенту засобів індивідуального захисту, чи подання повідомлення Міністерства охорони здоров`я, або Державної служби з питань праці. 
У Специфікаціях до договорів № 21, 22 від 26.03.2020 сторонами погоджено поставку наступного товару: контур дихального апарату штучної вентиляції легенів, одноразового використання, трубка ендотрахеальна з аспіраційною манжетою, тримач ендотрахеальної трубки, шприци одноразового застосування з голкою. Визначені договором товари включені до Переліку товарів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 224 від 20.03.2020. 
Відтак, колегія суддів вважає, що товар, який був предметом закупівлі за договорами про закупівлю договорів № 21, 22 від 25.03.2020, підлягає звільненню від оподаткування податком на додану вартість.
З урахуванням наведених приписів чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що включення до вартості закуповуваного товару згідно договорів про закупівлю № 21, 22 від 25.03.2020, що відображена у Специфікації, яка є невід`ємною частиною договорів, податку на додану вартість у загальному розмірі 12 398,77 грн. та подальша його сплата постачальнику не відповідає вимогам пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України та постанові Кабінету Міністрів України № 224 від 20.03.2020.
Відповідно до частини першої ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.
Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Підпунктами а і б пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України унормовано, що об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 ПКУ. 
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПКУ база оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на, додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками – суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). 
Отже, порядок та механізм нарахування і сплати ПДВ чи навпаки (операції, які не є об`єктом оподаткування або звільнені від оподаткування тощо) врегульовано відповідними нормами податкового законодавства та, відповідно, не можуть встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку. 
З наведеного випливає, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися на власний розсуд та за погодженням сторін. 
Відтак, грошовий вираз податку на додану вартість не є складовою договірної ціни, яка визначається сторонами на власний розсуд в розумінні статті 632 ЦК України, а отже і істотною умовою договору, його наявність чи відсутність не впливає на чинність і дійсність решти умов договору, та не може розцінюватися обставиною, що має вирішальне значення для укладення такого договору.
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). 
Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. 
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. 
У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. 
Положення глави 83 Цивільного кодексу України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. 
Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України. 
Зокрема, набуття відповідачем як однією зі сторін зобов`язання коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України. 
У даному випадку, оскільки відповідач отримав від позивача суму ПДВ при тому, що відповідний товар був звільнений від оподаткування ПДВ, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих коштів є обґрунтованими, оскільки неповернення відповідачем позивачу зазначеної суми, перерахованої поза межами договірних платежів, має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом. 
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 по справі № 916/707/21.
З огляду на наведене, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у розмірі 12 398,77 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.
Колегія суддів відхиляє аргументи апелянта з приводу протиріч в частині набранням чинності Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)". 
Так, відповідачем допускається невірне трактування «Розділу IX ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ та Розділу XIII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ», щодо зазначення про набрання чинності Законом № 540-ІХ від 30.03.2020. 
П. 37 Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який скаржник помилково відносить до Розділу IX ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ, дійсно містить норму щодо набрання Законом чинності з дня його опублікування. Однак, цей пункт передбачає внесення змін до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року № 530-IX.
Аналогічна норма міститься в п. 47 Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020, який відповідач помилково відносить до Розділу XIII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ. При цьому, цим пунктом вносяться зміни до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" (Відомості Верховної Ради України, 2018 р., № 49, ст. 399; із змінами, внесеними Законом України від 18 грудня 2019 року № 391-IX).
Отже, зазначені апелянтом норми, щодо порядку набрання чинності, стосуються не самого Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", а інших нормативно-правових актів. 
Щодо застосування судом першої інстанції дефектних нормативно-правових актів, колегія суддів констатує наступне. 
Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, як завдання господарського судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Частиною першою статті 3 ГПК України визначено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
В свою чергу частина третя передбачає, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Статтею 94 Конституції України унормований порядок набрання чинності законами України. 
Частина п`ята статті 94 Конституції України встановлює, що закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Тобто, законодавцем застосована конструкція, яка передбачає можливість зворотної дії закону. 
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.
При цьому Конституційний Суд зазначив, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.
Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" передбачено, що норми пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України застосовуються до операцій, здійснених в період, починаючи з 17 березня 2020 року.
На момент розгляду справи судом першої інстанції, Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 не визнаний неконституційним. У зв`язку із чим, у суду першої інстанції були відсутні підстави для незастосування норм даних нормативно-правових актів. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Висновки апеляційного господарського суду.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2026 по справі № 904/29/25, за результатами його апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2026 по справі № 904/29/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вівон" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2026 по справі № 904/29/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2026 по справі № 904/29/25 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених частиною третьою статті 287 ГПК України. 
Повний текст постанови складено та підписано 30.06.2026.

Головуючий суддя Висоцький А.М. 

Судді Вінніков С.В. 

Левшина Г.В.