ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
21.05.2026	Справа №910/228/26	

За позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія"	
до	Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс"	
про	стягнення боргу у розмірі 109 238,50 грн	
 	Суддя Бойко Р.В.	
 	секретар судового засідання Кучерява О.М.	
Представники сторін:	
від позивача:	Богуцький І.О.	
від відповідача:	не з`явився	
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" про стягнення боргу у розмірі 109 238,50 грн.
В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" стверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс", як постачальником товару за укладеним у спрощений спосіб договором поставки, не було виконано своїх зобов`язань з поставки позивачу, як покупцю, арматури 16 мм А500С, міра 12 м – 2,591 т; арматури 10 мм А240С у бухті – 0,68 т, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача сплачених в якості передплати за цей товар коштів у розмірі 109 238,50 грн.
У змісті позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 відкрито провадження у справі №910/228/26; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки для подання заяв по суті спору.
10.03.2026 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що відповідачем було здійснено поставку замовленого позивачем товару на суму 253 982,50 грн, в тому числі ПДВ 42 330,42 грн, за участю перевізника ФОП Кирилюк О.Я., про що свідчить Договір-заявка №198605 на разову автотранспортну перевозку груза та видаткова накладна №293 від 14.11.2025, яка підписана обома сторонами, скріплена печатками та не містить зауважень щодо кількості або якості товару.
10.03.2026 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яка мотивована тим, що у даній справі необхідним є дослідження первинних документів, що підтверджують виконання сторонами умов договору поставки, а саме: рахунку на оплату, видаткової накладної, довіреності на отримання товару, а також документів, що підтверджують перевезення товару. Крім того, відповідач вказує, на те, що сторонам необхідно надати додаткові пояснення щодо фактичних обставин передачі та приймання товару.
13.03.2026 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" надійшло клопотання про витребування оригіналу доказу, долученого відповідачем до відзиву на позов, а саме - оригіналу видаткової накладної №293 від 14.11.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 залишено без розгляду відзив на позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" та заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено судове засідання у справі №910/228/26 на 02.04.2026; повторно звернуто увагу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" на наявність у нього обов`язку зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.
01.04.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке обґрунтоване тим, що позивач заперечує факт підписання видаткової накладної №293 від 14.11.2025 та зазначає, що зазначений документ не підписувався ні його керівником, ні будь-якою іншою уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс".
В судове засідання 02.04.2026 сторони своїх повноважних представників не направили, відповідач про причини неявки свого представника не повідомив, натомість позивач звернувся до суду із клопотанням про відкладення судового засідання, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2026 відкладено судове засідання на 21.04.2026; визнано обов`язковою явку представника позивача у наступне судове засідання; втретє звернуто увагу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" на наявність у нього обов`язку зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.
Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 21.04.2026 задоволено клопотання позивача про витребування доказів; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" оригінал видаткової накладної №293 від 14.11.2025; встановлено відповідачу строк для надання доказу - 5 днів з моменту отримання ухвали суду; попереджено відповідача, що при ухиленні від виконання вимог суду до нього можуть бути застосовані заходи процесуального примусу у виді штрафу, передбаченого статтею 135 Господарського процесуального кодексу України; попереджено відповідача, що відповідно до ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги; відкладено судове засідання на 05.05.2026.
29.04.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, в яких позивач вказує, що має місце подібна справа, де Товариство з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" посилається на первинні документи, оригінали яких у подальшому суду не надаються. Позивач вказує, що є щонайменше два контрагенти відповідача, які зіштовхнулися з аналогічними обставинами, що, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія", має значення для оцінки процесуальної поведінки відповідача в даній справі, з огляду на те, що предметом витребування у цьому провадженні так само є оригінал видаткової накладної, на яку посилається відповідач як на доказ своїх заперечень. Позивач звертає увагу суду на системність виникнення подібних спорів та підтверджує необхідність критичної оцінки доводів і доказів, які подаються Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2026 застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" заходи процесуального примусу у виді штрафу та стягнуто з відповідача в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 3 328,00 грн; повторно витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" оригінал видаткової накладної №293 від 14.11.2025; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" строк для надання витребувано доказу – 5 днів з моменту отримання ухвали суду; відкладено судове засідання на 21.05.2026.
В судове засідання 21.05.2026 з`явися представник позивача, надав пояснення по суті спору, за змістом яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" позовні вимоги підтримує та просить задовольнити повністю.
Відповідач явку свого представника в судове засідання 21.05.2026 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наступним.
Оскільки відповідачем не було виконано свого обов`язку з реєстрації свого електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), то ухвала суду від 05.05.2026 про застосування заходу процесуального примусу у виді штрафу, витребування доказів та відкладення судового засідання у справі №910/783/26 була надіслана Товариству з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" 07.05.2026 на його адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4А), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали.
Однак, поштове відправлення №R067165888798 не було вручене відповідачу та було повернуте 19.05.2026 відділенням поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 15.05.2026 на відповідному конверті.
У постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 викладено висновки, відповідно до яких, виходячи зі змісту пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку - суду (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б), від 07.09.2022 №910/10569/21, від 19.12.2022 №910/1730/22, від 01.03.2023 №910/18543/21, від 30.03.2023 №910/2654/22, від 06.06.2023 №922/3604/21, від 09.11.2023 у справі №Б-39/02-09 (№922/3286/21).
В пункті 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19 та в пункті 97 постанови від 17.05.2024 об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/17772/20 сформульовано висновки про те, що негативні наслідки через неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на підприємця. Не може вважатися неотриманим чи отриманим несвоєчасно звернення відправника до одержувача, якщо одержувач власними діями чи бездіяльністю (наприклад, несвоєчасним зверненням до відділення поштового зв`язку, незабезпечення особи для отримання кореспонденції за своєю адресою тощо) призвів до затримки в одержанні кореспонденції. Протилежний підхід суперечив би принципам справедливості, добросовісності і розумності (стаття 3 Цивільного кодексу України).
Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 05.05.2026 є 15.05.2026.
Окрім того, вказана ухвала суду від 05.05.2026 була надіслана Товариству з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" на електронну адресу steelalliance2000@gmail.com, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та була вручена відповідачу 06.05.2026, що підтверджується повідомленнями Господарського суду міста Києва про доставку електронного листа.
Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (п. 18 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
З огляду на наведені приписи закону, суд приходить до висновку, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань електронна адреса Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" - steelalliance2000@gmail.com, є офіційною електронною адресою відповідача у розумінні законодавства, в тому числі Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ним було вжито достатніх заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/228/26 та про призначене на 21.05.2026 судове засідання, однак відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зважаючи на належне повідомлення відповідача про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/228/26 та про призначене на 21.05.2026 судове засідання, суд, керуючись приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, прийшов до висновку про можливість розглянути справу за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс".
При цьому відповідачем не було виконано двох ухвал суду (від 21.04.2026 та від 05.05.2026) в частині зобов`язання надати оригінал видаткової накладної №293 від 14.11.2025. 
Водночас відповідно до пункту 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, та пункту 1. 1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених цим же наказом Міністерства юстиції України, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
Цим же пунктом Інструкції передбачено проведення експертиза за фотознімками та іншими копіями об`єкта, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, однак крім об`єктів почеркознавчих досліджень.
Тобто проведення почеркознавчої експертизи є неможливим без надання експерту на дослідження оригіналу документу. В той час як висновок експертизи, складений за наслідками проведення почеркознавчого дослідження за копіями, а не оригіналами документів, не може бути визнаним достовірним доказом.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.01.2026 у справі №756/9336/23, від 02.04.2025 у справі №552/2179/16-ц, від 04.12.2024 у справі №759/4050/21, від 21.01.2021 у справі №824/62/20.
Ненадання відповідачем оригіналу спірної видаткової накладної унеможливлює проведення ініційованої позивачами судової почеркознавчої експертизи, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" про призначення судової почеркознавчої експертизи.
В судовому засіданні 21.05.2026 судом завершено розгляд справи №910/228/26 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 
ВСТАНОВИВ:

Позивач вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" було виставлено рахунок на оплату №12072 від 14.11.2025 на суму 263 982,50 грн з ПДВ на оплату постачання арматури 16 мм А500С, МІРА 12 м у кількості 5,581 т за ціною 32 500,00 грн/т та арматури 10 мм А240С в бухті у кількості 2,2 т за ціною 33 000,00 грн/т, а також послуг доставки вартістю 10 000,00 грн. 
Даний рахунок не містить реквізитів Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія", а також підпису представника та печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс", однак 14.11.2025 позивачем було перераховано на користь відповідача кошти в розмірі 253 982,50 грн в якості оплати за арматуру згідно рахунку №12072 від 14.11.2025, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №123457440 від 14.11.2025.
18.11.2025 о 14 год. 33 хв. Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" було направлено на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" - steelalliance2000@gmail.com, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, лист вих. №100 від 18.11.2025, в якому позивач просив відповідача повернути залишок коштів по рахунку №12072 від 14.11.2025 за недопоставлену арматуру у розмірі 106 647,50 грн.
18.12.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" було направлено на поштову адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" претензію вих. №17/12-01/АВ від 17.12.2025, в якій посилаючись на недопоставку відповідачем арматури 16 мм А500С, МІРА 12 м у кількості 2,591 т та арматури 10 мм А240С в бухті у кількості 0,68 т, вимагав повернути кошти у розмірі 106 647,50 грн. За інформацією із пошукової системи відстеження поштових відправлень на веб-сайті АТ "Укрпошта" поштове відправлення №0100100603629 було вручене Товариству з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" 24.12.2025.
Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про наявність у відповідача простроченого обов`язку з повернення попередньої оплати 109 238,50 грн, сплаченої Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" за товар, який не був поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс".
Позивач стверджує, що сторонами у спрощений спосіб було укладено договір поставки шляхом виставлення відповідачем рахунку та сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" коштів за товар за таким рахунком (без оплати послуг доставки).
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За приписами частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно з ч. 1 ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Суд зазначає, що поняття повнота та безумовність оферти є одночасно необхідними, а існування одночасно двох названих умов до акцепту є достатнім для того, що констатувати, що відповідь на оферту є такою, що дає змогу зробити висновок про згоду акцептанта з офертою та з її умовами. Неповнота та небезумовність відповіді на пропозицію укласти договір не є акцептом, тобто є умовами для констатації факту відмови акцептанта від пропозиції, а з іншого боку неповнота та не безумовність відхиляють початкову оферту. Іншими словами неповнота та не безумовність акцепту є умовами припинення оферти. 
Судом враховано, що рахунок на оплату №12072 від 14.11.2025 на суму 263 982,50 грн з ПДВ не містить реквізитів Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія", а також підпису представника та печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс". 
Проте у суду відсутні сумніви щодо виставлення даного рахунку саме відповідачем, оскільки, по-перше, у даному рахунку вказані банківські реквізити Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс", які не повинні були бути відомі Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" за відсутності між сторонами правовідносин.
По-друге, поведінка відповідача після отримання на свій рахунок від позивача коштів у розмірі 253 982,50 грн із призначенням платежу – оплата за арматуру згідно рахунку №12072 від 14.11.2025, яка полягала у відсутності будь-якого листування з позивачем з приводу перерахованих коштів (в тому числі для з`ясування що за кошти надійшли на рахунок підприємства), свідчить про розуміння Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" правової природи (цільового призначення) сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" 14.11.2025 коштів.
По-третє, за інформацією із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" є, зокрема неспеціалізована оптова торгівля (основний), виробництво труб, порожнистих профілів і фітингів зі сталі; виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у; оптова торгівля металами та металевими рудами.
По-четверте, відповідач у відзиві (який залишений судом без розгляду) визнав факт укладення сторонами у спрощений спосіб договору поставки шляхом виставлення рахунку відповідачем та його оплати позивачем, а також вказував на повне виконання своїх зобов`язань з поставки передплаченого Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" товару. В свою чергу позивач визнає часткову поставку відповідачем товару, вказаного у рахунку на оплату №12072 від 14.11.2025.
Позивачем в той же робочий день, в який було виставлено рахунок №12072 від 14.11.2025, було сплачено на користь відповідача в якості передоплати кошти у сумі 253 982,50 грн (що дорівнює вартості арматури за таким рахунком без вартості доставки), що свідчить про повне та безумовне прийняття позивачем (акцептування) пропозиції відповідача (оферти).
Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено у спрощений спосіб договір поставки (купівлі-продажу).
Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Нормою ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Позивач вказує, що сторонами було досягнуто усної домовленості щодо поставки всього товару 14.11.2025 (тобто в день оплати), проте Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" 14.11.2025 було фактично поставлено арматуру 16 мм А500С, міра 12 м у кількості 2,990 т та арматуру10 мм А240С у бухті у кількості 1,520 т.
В свою чергу відповідач не заперечив факт наявності між сторонами домовленості щодо постачання товару 14.11.2025, проте у відзиві (який залишений судом без розгляду) вказував, що поставив весь товар, що був передплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" за рахунком №12072 від 14.11.2025.
Щодо таких доводів відповідача суд зазначає, що ухвалою від 16.03.2026 залишено без розгляду відзив відповідача з підстав невиконання останнім обов`язку з реєстрації свого електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі). При цьому судом тричі (в ухвалах від 19.01.2026, від 16.03.2026, від 03.04.2026) зверталась увага Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" на наявність у нього обов`язку зареєструвати свій електронний кабінет, проте відповідач станом на дату розгляду даної справи не виконав такого свого обов`язку. Оскільки судом було залишено відзив відповідача без розгляду, то відповідно і долучені до нього докази також залишені без розгляду. 
Попри наведене, поза увагою суду не залишилась долучена відповідачем до відзиву копія видаткової накладної №293 від 14.11.2025 на суму 253 982,50 грн, яка нібито підписана представниками сторін.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" категорично заперечує підписання видаткової накладної №293 від 14.11.2025 та наполягає, що у зв`язку з частковою поставкою Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" товару, який був передплачений згідно рахунку №12072 від 14.11.2025, жодним представником позивача дана накладна не підписувалась, навіть на ту частину товару, поставку якого позивач не заперечує.
При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" звернулось до суду із клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи підпису представника позивача на видатковій накладній №293 від 14.11.2025. 
У зв`язку з із заявленням позивачем клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи судом ухвалами суду від 21.04.2026 та від 05.05.2026 витребовувався оригінал видаткової накладної №293 від 14.11.2025, однак Товариство з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" не виконало вимог ухвал суду, оригінал видаткової накладної №293 від 14.11.2025 не надало, жодних заяв, клопотань чи пояснень щодо неможливості надання оригіналу доказу (копія якого була долучена до відзиву) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" до суду не надходило.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
З огляду на зазначені обставини, оскільки на виконання ухвал суду про витребування доказів Товариство з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" не надало оригіналу видаткової накладної №293 від 14.11.2025, не зазначило поважних причин неможливості його надання, не виявляло наміру надати такі докази в майбутньому, суд визнав відповідні дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" умисним ухиленням від подання доказів, витребуваних судом і необхідних для призначення та проведення судової почеркознавчої експертизи, та застосував до відповідача захід процесуального примусу у виді штрафу.
Незважаючи на вжитий судом захід процесуального примусу, станом на дату розгляду справи №910/228/26 по суті відповідач не надав суду оригінал видаткової накладної №293 від 14.11.2025.
Частиною 6 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Таким чином, подана копія видаткової накладної №293 від 14.11.2025, підписання якої заперечується позивачем, не береться судом до уваги. 
Також поза увагою суду не залишилась відсутність будь-якого реагування відповідача на звернення до нього позивача (принаймні доказів зворотного матеріали справи не місять, а відповідачем суду не надано) із вимогами щодо повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар (лист вих. №100 від 18.11.2025 та претензія вих. №17/12-01/АВ від 17.12.2025), що непритаманне ситуаціям, коли постачальник належним чином виконав свої зобов`язання з поставки товару.
Прикметним також є те, що тотожна поведінка Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" (неналежне/часткове виконання обов`язку з поставки товару покупцю, надання суду копії видаткової накладної на всю партію товару та ухилення від надання оригіналу видаткової накладної на вимогу суду) мала місце також в межах справи №910/425/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елмотехнології", що складно оцінити як випадковість чи збіг. 
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 25.06.2020 у справі №924/233/18, від 30.06.2022 у справі №927/774/20 та 22.02.2022 у справі №904/6293/20).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України", в якому Суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.
Оцінюючи надані сторонами докази, суд, вважає за необхідне застосовуючи стандарт "balance of probabilities" ("баланс ймовірностей"), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, а ніж не мав місце, та приходить до висновку, що за наявних в матеріалах справи доказів більш вірогідними є постачання Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" 14.11.2025 частини передплаченого згідно рахунку №12072 від 14.11.2025 товару (у кількості меншій, ніж було передплачено позивачем).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" стверджує, а у суду відсутні підстави для сумніву у таких твердженнях, що 14.11.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" було поставлено арматуру 16 мм А500С, міра 12 м у кількості 2,990 т та арматуру10 мм А240С у бухті у кількості 1,520 т.
Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).
Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.
Тобто в розумінні наведених норм саме відповідач повинен надати докази на підтвердження виконання ним обов`язку з поставки товару в повному обсязі, оскільки він посилається на дані обставини як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог. 
До того ж, в цілому, доведення, що чогось не сталося (наприклад, недопоставки частини товару), дуже складне завдання. Це пов`язано з тим, що докази базуються на спостережуваних фактах, подіях або матеріальних свідченнях, які залишаються після події. Якщо подія не відбулася, то відсутність слідів події не може бути використана як доказ її відсутності, оскільки вона ніколи не відбувалася.
В юридичній площині, це означає, що тягар доказування лежить на тому, хто стверджує факт. Якщо хтось стверджує, що щось відбулося, він повинен надати докази. Якщо доказів немає, то відсутність факту залишається не підтвердженою.
Саме у зв`язку з наведеним у статтях 13, 74 Господарського процесуального кодексу України на сторін покладено обов`язок довести обставини (а не їх відсутність), на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" товар на загальну суму 147 335,00 грн (2,990 т арматури 16 мм х 32 500,00 + 1,520 т арматури 10 мм х 33 000,00 грн).
Частиною 1 статті 670 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
За приписами частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
18.11.2025 о 14 год. 33 хв. Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" було направлено на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" - steelalliance2000@gmail.com, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, лист вих. №100 від 18.11.2025, в якому позивач просив відповідача повернути залишок коштів по рахунку №12072 від 14.11.2025 за недопоставлену арматуру у розмірі 106 647,50 грн.
За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" повинне було повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" суму попередньої оплати, на яку не було поставлено товар, до 25.11.2025 включно. 
Відповідачем належними та допустимими доказами факту невиконання свого зобов`язання з повернення позивачу суми попередньої оплати в розмірі 109 238,50 грн не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" є таким, що з 26.11.2025 прострочило виконання свого зобов`язання з повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" сплаченої за укладеним у спрощений спосіб договором поставки суми попередньої оплати.
За таких обставин, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" суми попередньої оплати у розмірі 109 238,50 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку задоволенням позовних вимог повністю.
Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Позивачем також було заявлено до стягнення з відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У змісті позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Докази на підтвердження понесених позивачем на професійну правничу допомогу витрат долучені до позовної заяви.
Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" в межах справи №910/228/26 здійснювалось адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №803 від 22.01.2013) на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1263347 від 09.01.2026 та Договору про надання правової допомоги №12/12/25-ЮП-IL від 12.12.2025.
У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до позовної заяви розрахунок від 08.01.2026 вартості витрат на правову допомогу за Договором №12/12/25-ЮП-IL від 12.12.2025, у відповідності до якого вартість наданої адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" правової допомоги складає 10 000,00 грн. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відтак, приймаючи до уваги відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, та часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000,00 грн.
Керуючись статтями 13, 74, 79, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Альянс" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4А; ідентифікаційний код 45631642) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська монолітно-будівельна компанія" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 21; ідентифікаційний код 35646495) суму попередньої оплати у розмірі 109 238 (сто дев`ять тисяч двісті тридцять вісім) грн 50 коп., судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. Видати наказ.
3 Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 04.06.2026.

Суддя Роман БОЙКО