ф
УХВАЛА

29 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №240/19824/24
адміністративне провадження № К/990/17171/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шевцової Н.В.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026 у справі №240/19824/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (ГУ ПФУ в Житомирській області) в якому просив: 
-визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Житомирській області "Про розгляд заяви ОСОБА_1 від 07.04.2023 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 у справі №230/16409/23 від 05.08.2024 №064150010534 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", щодо не зарахування до його стажу період роботи з 09.03.1994 по 10.04.1999 в артіль "Инагли" до страхового стажу;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати позивачу період роботи з 09.03.1994 - 10.04.1999 в артіль "Инагли" до страхового стажу та провести перерахунок пенсії з дня призначення.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.02.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 064150010534 від 05.08.2024 про відмову у перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 01.04.2023 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи в артіль "Инагли" з 09.03.1994 по 10.04.1999 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.09.1980.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду відповідач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 16.04.2026.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Оскаржуючи судові рішення, ухвалені у справі незначної складності та розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач у касаційній скарзі посилається на наявність підстав, передбачених підпунктами "а", "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, як на передумову для відкриття касаційного провадження та перевірки підстав, визначених частиною четвертою цієї статті.
Скаржник зазначає, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виключне значення для єдиного підходу формування судової практики в певних категоріях адміністративних справ.
Аналіз доводів касаційної скарги у сукупності з обставинами справи, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, не дає підстав для висновку про наявність таких обставин, оскільки скаржник належним чином не обґрунтував фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики.
Посилання скаржника на «значний суспільний інтерес» має також загальний, формальний характер та не містить належного обґрунтування наявності заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї касаційної скарги судом касаційної інстанції.
Крім того, скаржник зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.12.2020 у справі №814/2323/17 щодо втручання у дискреційні повноваження органу державної влади.
Однак скаржник не навів належних обґрунтувань подібності правовідносин у цій справі та у №814/2323/17.
З огляду на вищевказане, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не містить вагомих аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме щодо цієї конкретної справи й вказували на те, що розгляд такої справи матиме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин слід відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026 у справі №240/19824/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу, в порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Н.В. Шевцова А.Ю. Бучик   С.Г. Стеценко