ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року	справа № 380/4263/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач-3) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Підставою позову є протиправність, на думку позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.07.2024 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що зверталась із заявою про призначення пенсії за Списком № 2 з 13.05.2024 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (надалі – Закон №1788-ХІІ) та статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі – Закон № 1058-IV). Також позивачем були подані необхідні документи про підтвердження загального та пільгового стажу, необхідні для призначення їй пенсії. За результатами розгляду вищевказаної заяви позивача Головним управлінням ПФУ у Львівській області було прийнято рішення про призначення пенсії, відповідно до якої було тричі виплачено розмір пенсії позивачу. В результаті проведення зустрічної перевірки первинних документів виявлено, що зайнятість та характер виконання робіт ОСОБА_1 на посаді телефоністки міжміського телефонного зв`язку за періоди роботи з 01.06.1992 по 21.08.1992 та з 19.03.1996 по 31.07.1997, які передбачені Постановою №36 не підтверджується. Відповідно до листа Головного управлінням ПФУ у Львівській області 24.12.2024 № 1300-5903-8/209098 зазначено, що за принципом екстериторіальності документи Петренко О.М. розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, та відповідно рішення про відмову у призначенні пенсії за результатами розгляду поданих документів приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.11.2021 № 2496707880, від 04.08.2023 № 134750005747, від 21.05.2024 № 134750005747. Відповідно 24.12.2024 позивач дізналась про відмову в призначенні пенсії. На думку позивача, рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ПФУ в Харківській області від 18.07.2024 є незаконним та необґрунтованим, прийнятим усупереч положенням чинного законодавства. У свою чергу позивач вважає, що його законні права та інтереси є порушеними, а тому підлягають захисту в судовому порядку, внаслідок чого ним подається цей позов до суду. 
Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.
Ухвалою судді від 10.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач-1 правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив. Вказує, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.06.1992 по 21.08.1992 та з 19.03.1996 по 31.07.1997, оскільки відповідно до акту перевірки виявлено, що первинними документами не підтверджено особливо шкідливі і важкі умови праці в ці періоди.
Відповідач-3 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказує, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам: зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах, у позивача відсутнє право на призначення такої пенсії. До пільгового стажу не враховано наступні періоди роботи:- з 01.06.1992 по 21.08.1992 та з 19.03.1996 по 31.07.1997, оскільки відповідно до акту перевірки виявлено, що первинними документами не підтверджено особливо шкідливі і важкі умови праці за ці періоди. 
Ухвалою суду від 12.02.2026 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; код ЄДРПОУ 13814885) копію довідки Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» від 01.02.2021 №23-464100-9.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач 13.05.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуло подану заяву за принципом екстериторіальності та прийняло 18.07.2024 рішення про відмову у призначенні пенсії №204650022789.
Позивач вважає таке рішення протиправним, тому звернулась до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Судом встановлено, що позивач 13.05.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуло подану заяву за принципом екстериторіальності та прийняло 18.07.2024 рішення про відмову у призначенні пенсії №204650022789. 
У рішенні відповідачем-1 зазначено, що вік заявника становить 56 років; загальний стаж за наданими документами складає 39 років 06 місяців 14 днів, пільговий стаж по списку №2 – 7 років 5 місяців.
Водночас, із оскаржуваного рішення вбачається, що до пільгового стажу не враховано періоди роботи з 01.06.1992 по 21.08.1992 та з 19.03.1996 по 31.07.1997, оскільки відповідно до акту перевірки виявлено, що первинними документами не підтверджено особливо шкідливі і важкі умови праці за ці періоди.
Як встановлено ст. 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року №637 (далі – Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.
Відповідно до абз. 1 п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно із записами трудової книжки, копія якої долучена до матеріалів справи, позивач у спірні періоди працювала телефоністкою ІІІ та ІІ класу.
У спірний період роботи позивача були чинні такі Списки№2:
- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991;
- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994.
Зазначені Списки передбачали посади: телефоністи міжміського телефонного зв`язку, що постійно працюють з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією; телефоністи місцевого телефонного зв`язку міських телефонних станцій ємністю від 300 номерів і вище; Телефоністи довідкової служби міської телефонної мережі.
Позивачем також подано довідку від 01.02.2021 23-464100-9, яка підтверджує, що за період з 01.06.1992 по 30.12.2004 ОСОБА_1 виконувала роботи телефоніста міжміського телефонного зв`язку, що постійно працював з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією ємністю від 300 номерів і більше за посадою телефоніст міжміського телефонного зв`язку, що передбачена Списком №2, за період з 01.06.1992 по 21.08.1992 – нуль років два місяці двадцять днів; за період з 19.03.1996 по 31.12.2004 – вісім років дев`ять місяців одинадцять днів.
Зазначена довідка містить підстави її видачі, зокрема, покликання на накази на прийняття, переведення, присвоєнням нових класів.
Водночас, відповідачем-1 періоди роботи з 01.06.1992 по 21.08.1992 та з 19.03.1996 по 31.07.1997 до пільгового стажу не зараховано, оскільки відповідно до акту перевірки виявлено, що первинними документами не підтверджено особливо шкідливі і важкі умови праці за ці періоди.
Водночас, з аналізу змісту акту судом не встановлено висновку щодо того, що первинними документами не підтверджено особливо шкідливі і важкі умови праці за періоди з 01.06.1992 по 21.08.1992 та з 19.03.1996 по 31.07.1997.
Акт містить відомості щодо прийняття позивача на роботу та переведення, присвоєння нових класів; зазначення про те, що за період роботи з 01.06.1992 по 30.12.2004 позивачу надавались додаткові відпустки за шкідливі умови праці; відомості про прогули, відрядження відсутні; згідно з особовими рахунками нарахування заробітної плати позивача за вищевказані періоди здійснювалась доплата за шкідливі умови праці та ін.
Відтак, покликання відповідача-1 на акт перевірки як на підставу неврахування спірних періодів до пільгового стажу є необґрунтованим. З огляду на наведене, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Притім, суд зауважує, що таке рішення прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, як вказує позивач. 
З метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача, слід зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 13.05.2024, із врахуванням висновків суду, викладених у рішенні.
Водночас позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача-2 зарахувати спірний період до пільгового стажу задоволенню не підлягають, оскільки вирішення зазначеного питання у спірному контексті належить до повноважень пенсійного органу.
Водночас, суд вважає, що позивач помилково заявляє вимогу зобов`язального характеру до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у постанові від 09.07.2024 у справі №240/16372/23.
Відтак, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до правил ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов містив декілька вимог немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.
Отже, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача підлягає сума у розмірі 968,96 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії– задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.07.2024 №204650022789.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначенні пенсії від 13.05.2024, із врахуванням висновків суду, викладених у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом безпосередньо до суду апеляційної інстанції тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.. 

Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; код ЄДРПОУ 21910427).

Відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; код ЄДРПОУ 13814885).

Відповідач-3 - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м-н Свободт, 5, Держпром, 2 поверх; код ЄДРПОУ 14099344).

Суддя	Сидор Наталія Теодозіївна