ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
28 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22411/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року (суддя Коренев А.О.)
у справі №160/22411/25 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕГМЕНТАГРО» 
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
про визнання протиправним та скасування наказу,- 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕГМЕНТАГРО» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від № 2802-П від 29.04.2025 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СЕГМЕНТАГРО» (код ЄДРПОУ 44424300)».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі за цим позовом.
11.08.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ТОВ «СЕГМЕНТАГРО» про забезпечення адміністративного позову, у якій позивач просив:
- зупинити дію Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від №2802-П від 29.04.2025 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СЕГМЕНТАГРО» (код ЄДРПОУ 44424300)» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі;
- заборонити Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії на виконання наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від № 2802-П від 29.04.2025 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СЕГМЕНТАГРО» (код ЄДРПОУ 44424300)» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.
Заява обґрунтована тим, що оскаржуваний у цій справі наказ прямо порушує права, інтереси та обов`язки позивача. Позивач зауважив, що не допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки за відсутності зупинення дії наказу тягне за собою негативні наслідки у вигляді застосування адміністративного арешту майна платника податків. Проведення податковим органом перевірки позивача на підставі наказу, який може бути визнаний протиправним в судовому порядку, може заподіяти шкоди правам та законним інтересам позивача, у зв`язку з чим існують правові підстави для застосування заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії оскарженого наказу про проведення перевірки позивача, до вирішення справи по суті. Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. За таких обставин задоволення клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу відповідача до ухвалення рішення в адміністративній справі відповідає предмету позову, є співмірним з позовними вимогами та не унеможливлює здійснення відповідачем покладених на нього положеннями Податкового кодексу України функцій та повноважень. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 заяву ТОВ «СЕГМЕНТАГРО» про забезпечення адміністративного позову задоволено.
Зупинено дію Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 2802-П від 29.04.2025 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СЕГМЕНТАГРО» (код ЄДРПОУ 44424300)» до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/22411/25.
Заборонено Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вчиняти будь-які дії на виконання наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 2802-П від 29.04.2025 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СЕГМЕНТАГРО» (код ЄДРПОУ 44424300)» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.
Ухвала суду мотивована тим, що за умови підтвердження протиправності оскаржуваних дій та/або наказу податкового органу, можливий арешт майна позивача чи зупинення його видаткових операцій на певний період часу, очевидно може завдати шкоди його господарській діяльності, відшкодування якої не відбудеться лише за наслідком задоволення позовних вимог у даній справі, відтак достатнім, допустимим і належним способом, який дозволить зберегти існуюче становище до звершення розгляду справи по суті позовних вимог, є вжиття заходів забезпечення позову у спосіб зупинення дії оскаржуваного наказу та заборони відповідачу вчиняти будь-які дії на виконання цього наказу до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/22411/25.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відповідач зазначає, що позивачем не доведено належним чином, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить будь-яким чином унеможливить ефективний захист або ускладнить поновлення порушених прав. Зазначає, що відмова у задоволенні заяві про забезпечення позову в рамках адміністративної справи №160/22411/25 не призведе до неможливості відновлення порушеного платником податків права або ж істотного його ускладнить, позаяк, останній не буде позбавлений права посилатися на процедурні правопорушення під час оскарження результатів податкової перевірки.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін. 
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1, 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
При цьому ч.4 ст. 150 КАС України встановлено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, аргументованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
За приписами п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 № 2, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.
У випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із таким клопотанням. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області виданий наказ від № 2802-П від 29.04.2025, яким призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СЕГМЕНТАГРО» з 29 квітня 2025 року тривалістю 5 робочих дні.
Законність прийняття Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області означеного наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СЕГМЕНТАГРО» є предметом спору у даній справі.
При цьому реалізація спірного наказу про призначення перевірки позивача станом на дату розгляду заяви ТОВ «СЕГМЕНТАГРО» про забезпечення позову у справі № 160/22411/25 не відбулась.
Нормами Податкового кодексу України встановлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових виїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог Податкового кодексу призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Зміст положень статей 78, 81 Податкового кодексу України свідчить про те, що суб`єкт господарювання має право не погодитися з рішенням контролюючого органу про призначення перевірки та оскаржити його в суді.
Водночас, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.
Проведення перевірки у період оскарження у судовому порядку рішення про її призначення та до вирішення питання про законність цього рішення є нівелюванням зазначеного права платника податку.
Вказані правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 13.02.2019 у справі № 813/112/18 та від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Так, реалізація податковим органом своїх функцій податкового контролю шляхом проведення документальної позапланової виїзної перевірки може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а саме: до донарахування податкових зобов`язань.
Отже, для відновлення порушених прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат (зокрема, незаконне проведення перевірки та нарахування податкових зобов`язань призведе до необхідності ініціювання судових процесів щодо оскарження актів, прийнятих за результатами перевірки, що, в свою чергу, потягне за собою матеріальні витрати у вигляді сплати судового збору, оплати правової допомоги тощо).
Наведене свідчить про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує ймовірність проведення незаконної перевірки на підставі оскаржуваного наказу, у разі подальшого визнання його протиправним та скасування судом, та прийняття за результатами такої перевірки рішень про визначення грошових зобов`язань, які можуть мати наслідки у вигляді тривалого судового оскарження та понесення судових витрат.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що у разі, якщо наказ про проведення перевірки № 2802-П від 29.04.2025, який є предметом спору, буде реалізовано контролюючим органом шляхом його застосуванням (фактичне проведення перевірки), то його подальше оскарження буде неможливим, оскільки такі позовні вимоги не будуть підлягати розгляду в порядку жодного судочинства, відтак це призведе до неможливості відновлення порушеного права платника податків, оскільки з моменту складення акта за результатами такої перевірки і можливого винесення на його підставі податкових повідомлень-рішень, позивач безповоротно буде позбавлений права на оскарження вказаного наказу.
Суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача, навів мотиви, з яких дійшов висновку про існування обставин, що можуть істотно вплинути на можливість ефективного захисту прав та інтересів позивача та правильно оцінив співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції діяв в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано вжив заходи забезпечення позову у цій справі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року  у справі №160/22411/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров