Справа № 128/1603/25 
Провадження № 33/801/498/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач: Бурденюк С. І.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Бурденюк С.І.,

із секретарем судового засідання Лісовою Д.С.
за участі:
захисника-адвоката Пунько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Пунько І.В., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2026 року відмовлено в задоволені письмового клопотання захисника - адвоката Пунько Ірини Валеріївни про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк в один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
У постанові суду зазначено, що 25.04.2025 о 17:10 год. в с. Зарванці, Львівське шосе 305 км., Вінницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, нечітка мова; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки працівниками поліції за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР водій відмовився у встановленому законом порядку.
Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
При ухваленні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП установлена в повній мірі належними та доступними доказами. Також при винесені постанови, суд першої інстанції прийняв до уваги те, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і керування ним в стані алкогольного сп`яніння є небезпечним як для самого водія, так і для інших учасників дорожнього руху.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Пунько І.В., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2026 року, та прийняти нову постанову, якою провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що розгляд даної справи судом першої інстанції було проведено упереджено, без належного повідомлення сторін, так суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, що мають значення для повного та об`єктивного вирішення справи, висновки суду є однобічними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. 
Зазначає, що неможливо погодитись з позицією суду першої інстанції про повторність неявки адвоката та ОСОБА_1 в судове засідання, та про належне повідомлення адвоката та ОСОБА_1 , при тому, що судом було порушено порядок повідомлення про дату судового засідання учасників процесу, адже в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 судової повістки на 15.04.2026 року, а також відсутні відповідні докази вручення завчасно адвокату Пунько І.В. повістки.
Вказує на те, що щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП, а тому огляд проведений з недотримання даного порядку вважається недійсним. Той факт, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем підтверджується довідками військової частини НОМЕР_3 від 17.05.2025 року за вих. № 1605/4357 та довідкою від 10.06.2025 року за вих. № 1605/5108. Працівникам патрульної поліції в момент проведення огляду на стан сп`яніння та складення матеріалів адміністративного правопорушення достеменно було відомо, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем.
При детальному огляді відеозаписів долучених до матеріалів справи вбачається той факт, що на відео відсутній факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом.
Не встановлено хто саме керував транспортним засобом, а саме зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що «25.04.2025 року 17:10:00 м. Вінниця, вул. Пирогова, 109В 25.04.2025 року о 17:00 за адресою: Вінницька обл., с. Зарванці, Львівське шосе, 305 км, водій керував транспортним засобом Фольксваген Гольф д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння».
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 25.04.2025 року о 17:00 Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Зарванці, Львівське шосе 305 км, чи то о 17:10 год м. Вінниця, вул. Пирогова, 109В, чітко час та місце нібито вчинення адміністративного правопорушення неможливо визначити, керував та перебував за кермом транспортного засобу, тобто факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності матеріалами справи не підтверджується, а тому факти, викладені у протоколі не відповідають фактичним обставинам справи та не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.
Окрім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено належної назви та серійного номеру технічного засобу за допомогою якого здійснювалась фіксація оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Зазначення у протоколі «796473, 798849» не відповідає дійсній назві та серійному номеру технічного засобу, що вказуються виробником таких засобів.
З матеріалів справи вбачається, що на відеозаписах відсутній повний запис проведення огляду на стан сп`яніння та відповідно складення матеріалів про адміністративне правопорушення, що відповідно вказує на недійсність такого запису. Однак вищевказані обставини судом першої інстанції було залишено без уваги. Також на відеозаписі відсутні ознаки того, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння або мав хоча б якісь ознаки сп`яніння.
Наголошує на тому, що відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не було. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається запис вчинений ОСОБА_1 «від проходження огляду не відмовлявся». Дані обставини безпосередньо підтверджуються відеозаписами, які містяться в матеріалах справи, на яких відсутній факт відмови від проходження, а навпаки ОСОБА_1 погоджувався на проходження огляду, та відповідно наполягав на відібрання у нього біологічних зразків таких як кров для проведення медичного огляду на стан сп`яніння.
Також адвокат зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Окрім того вказує, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що має бути обов`язковою передумовою для зупинення транспортного засобу.
В судове засідання не з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Разом з тим, його захисник - адвокат Пунько І.В. зазначила про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 та наголосила, що його права та інтереси порушені не будуть.
Вислухавши правову позицію адвоката Пунько І.В., яка підтримала вимоги апеляційної скарги, просила постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 , закрити за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Апеляційний суд вважає, що зазначена постанова судді є необґрунтованою, не ґрунтується на доказах, з передчасними висновками.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
За змістом ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).
Суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, та прийняв необґрунтоване рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній постанові про те, що 15.04.2026 о 12:15 год в судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Пунько І.В. повторно не з`явилися, попередньо на електронну адресу суду захисник знову скерувала клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку із її участю 15.04.2026 об 11:30 год в розгляді Вінницьким міським судом Вінницької області судової справи №127/9839/26, долучивши до клопотання лише витяг з сайту суду, а не судову повістку про виклик до суду. ОСОБА_1 не з`явився до суду з невідомих причин.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд вказаної справи неодноразово відкладався з різних, в тому числі об`єктивних причин, а саме у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті, зайнятістю судді в іншій справі з постановленням процесуального рішення, неодноразовим знеструмленням суду, що підтверджується відповідними довідками секретаря судового засідання та актами про знеструмлення електромережі суду.
Попереднє судове засідання, яке було призначено на 09.04.2026 року о 09:15 год, було знято з розгляду з підстав чергового знеструмлення суду відповідно до довідки секретаря судового засідання та акту про знеструмлення електромережі суду. (а.с. №№80-81)
В матеріалах адміністративного провадження міститься клопотання адвоката Пунько І.В. про відкладення слухання справи призначеної на 15.04.2026 на 12:15 год у зв`язку з тим, що вона задіяна до участі у справі 127/9839/26 розгляд якої призначений на 11:30 год 15.04.2026, що унеможливлює її участь в судовому засіданні о 12:15 год. (а.с. №83)
Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду адвокат Пунько І.В. повідомила, що повістка на 15.04.2026 на 12:15 год була доставлена до її електронного кабінету 11.04.2026, тобто у вихідний день - суботу, тому ознайомитись зі змістом вказаної повістки вона змогла лише 13.04.2026, за два дні до призначеного судового засідання, що обмежило її можливості для узгодження своєї участі у розгляді вказаного адміністративного провадження та викликало необхідність подачі клопотання про відкладення слухання справи. 
Також в матеріалах адміністративного провадження відсутня повістка про виклик до суду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на 15.04.2026 на 12:15 год.
Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності повторної неявки адвоката та ОСОБА_1 в судове засідання, та про відсутність належного повідомлення адвоката та ОСОБА_1 про час та місце судового засідання.
Суд першої інстанції прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 311763 від 25.04.2025 (а.с. №1); акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. №2); направлення на огляд водія транспортного засобу до КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. №3); висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій № 0262 від 25.04.2025 (а.с. №4); копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4582970 від 25.04.2025 (а.с. №5); відеозаписів, які містяться на компакт-дисках та долучені до справи (а.с. №8).
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 311763 вбачається, що даний протокол складено 25.04.2025 року о 18:54 год, у м. Вінниця, вул. Пирогова, 109В. Інспектором відділу поліції № 3 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції ГУ НП у Вінницькій області лейтенантом поліції Крижанівським Богданом Володимировичем було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 311763 у якому зазначено суть адміністративного правопорушення: «25.04.2025 року 17:10:00 м. Вінниця, вул. Пирогова, 109B 25.04.2025 року о 17:00 за адресою: Вінницька обл., с. Зарванці, Львівське шосе, 305 км, водій керував транспортним засобом Фольксваген Гольф д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, нечітка мова, відмовився від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП ЦТЗ СОЦІОТЕРАПІЯ ВОР, про що свідчить відповідний висновок № 0262, чим порушив п. 2.5 ПДР - відмова особи, яка керувала ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк., нарк., чи ін. сп`яніння або щодо вживання лікарських», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на неузгодженості, некоректність відомостей, щодо місця та часу вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 311763, складеного 25.04.2025 року о 18:54 год, 25.04.2025 року 17:10:00 м. Вінниця, вул. Пирогова, 109B 25.04.2025 року о 17:00 за адресою: Вінницька обл., с. Зарванці, Львівське шосе, 305 км, водій керував транспортним засобом Фольксваген Гольф д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, нечітка мова, відмовився від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі. 
З зазначеного опису установлених даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 311763 неможливо зробити однозначного висновку щодо місця та часу вчинення адміністративного правопорушення, окрім того, в зазначеному описі вказано «водій» без конкретизації особи. Така некоректність встановлених фактичних відомостей та обставин на переконання апеляційного суду не може бути взята як докази винності особи при дотриманні принципу «поза розумним сумнівом».
Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи.
Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Таким чином апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що відповідно до змісту опису установлених даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 311763 неможливо однозначно визначити час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а також не конкретизовано особу, яка відповідно до протоколу керувала транспортним засобом Фольксваген Гольф д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилась від проходження медичного огляду, оскільки по тексту опису установлених даних зазначено «водій».
В той же час в матеріалах справи відсутні докази порушення  ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що має бути обов`язковою передумовою для зупинення транспортного засобу.
Так, з матеріалів адміністративного провадження вбачається, що як доказ підстав для зупинки транспортного засобу долучено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 4582970 від 25.04.2025 року складену о 18:37:50, зі змісту якої вбачається, що «25.04.2025 року 18:29:38 водій керуючи ТЗ перетнув суцільну лінію».
Беручи до уваги вищевикладене, та те, що нібито порушення ст. 123 КУпАП було вчинено о 18:29 год, а в протоколі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП зазначено, що керування ТЗ водієм відбулось о 17:10 год чи то о 17:00 год (чіткого часу в протоколі не зазначено), відповідно працівниками поліції порушено вимоги ст. 35 ЗУ «Про Національно Поліції», адже підстав для зупинки транспортного засобу не було, з таких відомостей та змісту протоколу та суперечностей у часі вчинення правопорушень.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.
Відповідно до переглянутих відеозаписів із нагрудних камер поліцейських № 796473 та № 798849 вбачається, що на відео відсутній факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом. 
З відеозапису нагрудної камери поліцейського № 798849 вбачається, що о 17:05 год. працівники поліції підійшли до припаркованого на узбіччі транспортного засобу, біля якого стояв чоловік, як з`ясовується пізніше ОСОБА_1 . На запитання поліцейського чи вживав він алкогольні напої, ОСОБА_1 заперечив, та погодився пройти огляд за допомогою приладу Alcotest Drager (17:12 год). Після приїзду іншого екіпажу поліції, який привіз прилад Alcotest Drager, ОСОБА_1 зазначив, що не довіряє вищевказаному приладу, який привіз інший екіпаж поліції. Після цього ОСОБА_1 , було доставлено до медичного закладу КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», де він наполягав на відібранні у нього біологічних зразків, а саме – крові, на що лікар відповіла, що згідно протоколів та наказів МОЗ кров здають водії лише при ДТП зі смертельними наслідками. Окрім того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається запис вчинений ОСОБА_1 «від проходження огляду не відмовлявся».
Також із вказаного відеозапису нагрудної камери поліцейського № 798849 вбачається, що при огляді автомобіля працівники поліції звернули увагу на військовий одяг, що висів в салоні автомобіля біля задніх дверцят (17:07 год). В розмові з ОСОБА_1 інспектор поліції зазначає «ви ж військовий», на що ОСОБА_1 відповідає «так» (17:07 год), даний факт також неодноразово повторювався під час спілкування з працівниками поліції.
Факт того що ОСОБА_1 є військовослужбовцем підтверджується копіями документів, долученими адвокатом до клопотання про закриття провадження у справі, а саме копією витягу з наказу від 24.02.2022, копією довідки від 10.06.2025 виданою командиром військової частини  НОМЕР_4 та копією довідки від 17.05.2025 виданою командиром військової частини НОМЕР_4 відповідно до яких сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 . (а.с.№№ 30-32)
Щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП.
Відповідно до ст. 266-1 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Апеляційний суд констатує, що цей установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий. Тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 , згідно з категоричними приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом. Застосування цієї процедури починається з моменту встановлення, що особа є військовослужбовцем.
При цьому апеляційний суд виходить із того, що згода чи незгода військовослужбовця пройти огляд чи його фактичне проходження значення не має, оскільки норма ст. 266-1 КУпАП має імперативний характер, описує випадки і процедуру огляду військовослужбовців (якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях (за кермом, зокрема) і адресована службовим особам, які повинні провести такий огляд з дотриманням визначеної процесуальної форми.
Зазначені порушення при складанні адміністративного матеріалу в своїй сукупності не дають суду повних та обґрунтованих підстав для визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, а тому апеляційний суд критично оцінює докази, на які послався суд першої інстанції, з точки зору їх достовірності, належності та допустимості.
Європейський суд з прав людини, серед іншого, (справа «Малофєєва проти Росії» рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04; «Карелін проти Росії» рішення від 20 вересня 2016 року), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.
Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 
Отже, з наведеного вище очевидно, що судом першої інстанції не були належно виконані вимоги ст.ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП, тому апеляційний суд враховуючи вищенаведене приходить до висновку, що судом першої інстанції вимоги Закону про всебічність, повноту та об`єктивність дослідження всіх обставин справи не були дотримані. Не було звернуто увагу на вказані вище обставини та поза розумним сумнівом не встановлено та не доведено вину ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини».
У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Таким чином, висновок суду першої інстанції, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.
За п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
В зв`язку з цим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Пунько І.В., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2026 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Сергій БУРДЕНЮК