Справа № 405/3458/26
3/405/543/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Кропивницький 
Суддя Подільського районного суду міста Кропивницького Драний В.В., розглянувши адміністративну справу за матеріалами, що надійшли з Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 ,
за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 486744 від 22.05.2026 року ОСОБА_1 22.05.2026 року близько 11:30 год. в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою своїй матері ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 . Дане правопорушення ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення від 28.05.2026 року. Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило. 
Відповідно до ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 цього Кодексу розглядаються у триденний строк.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 3 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з цих порушень. 
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого -малолітньої чи неповнолітньої особи.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:
- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;
- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до положень ст. 3 цього Закону предметом його регулювання є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на батьків і дітей.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою безпосереднє настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, які в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, що відповідно до ст.ст. 251, 256 КУпАП мають бути додані до протоколу про адміністративне правопорушення та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.
Як вбачається із заяви та письмових пояснень ОСОБА_2 22.05.2026 року близько 11:30 год. її син ОСОБА_1 прийшов додому в стані сп`яніння та почав її ображати та погрожувати їй фізичною розправою. Вона злякалася та вийшла з будинку на подвір`я та викликала поліцію. ОСОБА_1 почув цю розмову та пішов з будинку до приїзду поліції.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 він 22.05.2026 року близько 11:30 год. прийшов додому та хотів приготувати їжу, на що його матір ОСОБА_2 заборонила йому це робити та почала викидати його їжу. Після цього він пішов з дому. О 15:40 год. він знову прийшов додому вже в стані алкогольного сп`яніння та в них знову виникла сварка, матір провокувала його та порвала футболку.
Згідно постанов Подільського районного суду міста Кропивницького від 09.06.2025 року в справі № 405/2849/25 та від 03.04.2026 року в справі № 405/2203/26 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 3 ст. 173-2 КУпАП.
Інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
У своїх судових рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 30.05.2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» констатував, що у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.
Протокол про адміністративне правопорушення по суті є обвинувальним актом на основі якого, в сукупності з іншими доказами, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Тобто суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб змінювати зміст обвинувачення, яке міститься у протоколі, що випливає із загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у вину ставиться вчинення домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.
Відтак, суд вважає, що у зібраних та наданих суду матеріалах справи відсутні об`єктивні, беззаперечні та достатні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не встановлено настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів, що безсумнівно б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства стосовно потерпілої ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу даного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 277, 283, 284, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд міста Кропивницького протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Подільського районного суду 
міста Кропивницького Владислав Вікторович Драний