707/1360/25 
2/707/53/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2026 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Морозова В.В. 
за участі: секретаря судового засідання - Швидкої І.О. 
сторін:
представника позивача Назаренко Л.А. 
представника відповідача ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкасицивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача - адвокат Назаренко Л.А. в інтересах позивача ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , у якій просила суд: визнати, громадянина України, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 19.06.2024 року зник безвісти внаслідок ведення бою поблизу н.п. Степова Новоселівка, Куп`янського району, Харківської області, батьком дитини ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 № 11 від 20.03.2019 року, складеного Виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, а саме в графі №1 змінити прізвище дитини з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , в графі відомості про батька №№ 11-15 зазначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.
Позовні вимоги мотивовано тим, що у 2018 році ОСОБА_3 познайомилась з ОСОБА_5 в селі Слобода, Черкаського району, де останній проживав та почали зустрічатися.
На початку липня 2018 року позивач дізналася, що вагітна та повідомила цей факт ОСОБА_5 , який був дуже щасливий від отриманої звістки, в свою чергу повідомив свою маму, відповідача у справі, про дану обставину та запропонував ОСОБА_3 одружитися.
Позивач мала дитину від іншого цивільного шлюбу - доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Старшій дочці ОСОБА_10 не сподобався мамин чоловік - ОСОБА_5 . Тому ними було вирішено, що вони й не зможуть жити разом, однак зустрічатимуться, як і раніше. Сам термін початку спільного життя перенесли на пізніший час.
ОСОБА_5 був готовим до того, що з одруженням, можливо, доведеться зачекати, щоб дати дитині - ОСОБА_10 час звикнути і переконатися, що "новий тато" не такий і поганий.
У ОСОБА_3 народилась дівчинка - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що було складено актовий запис №11. Батьком дитини, на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, був вказаний ОСОБА_12 .
На момент народження дитини - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 вони проживали окремо.
Дитина зареєстрована по-батькові « ОСОБА_13 », що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості та визнання ОСОБА_5 того, що саме він є батьком дитини. Після народження дитини він постійно піклувався про сім`ю, матеріально утримував.
ОСОБА_10 для нього була дочкою, тобто він вважав, що має двох дітей.
У середині червня його було направлено до навчальної військової частини, а вже через три тижні він приймав безпосередню участь у військових діях.
19.06.2024 внаслідок ведення бою поблизу н.п. Степова Новоселівка Купянського району Харківської області ОСОБА_5 зник безвісти.
За вказаних обставин позивач та ОСОБА_5 не встигли узаконити свої відносини та одружитись.
Після надходження із Черкаського центру комплектування звістки про зникнення ОСОБА_5 під час виконання ним бойового завдання, його мати ОСОБА_4 , усі виплати, які передбачені законодавством для родин військовослужбовців, що зникли безвісти, оформила на себе. Відповвідач вказує, що факт батьківства відносно ОСОБА_11 не визнає.
Визнання батьківства необхідне задля захисту немайнових та майнових інтересів малолітньої дитини.
Позивачем надано спільні фотознімки, на яких зображені сторони разом із дитиною.
Ухвалою судді Морозова В.В. від 24.04.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено її розглядати у загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 30.05.2025 року, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали, для подання відзиву на позовну заяву. 
22.05.2025 року представником відповідача ОСОБА_4 - адвокатом Трюханом В.Г. засобами поштового зв`язку скеровано до суду відзив на позовну заяву разом з доказами його направлення позивачу, який отримано та зареєстровано судом 23.05.2025 року, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, з огляду на наступне. 
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 128 та ст. 135 СК України, відповідно до яких позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 135 СК України.
Відповідно до ст. ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Звертаю увагу суду, що серед доданих до позовної заяви письмових доказів були відсутні відомості про те, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України, а було долучено як доказ свідоцтво про народження дитини ОСОБА_6 , де батьком дитини вказаний ОСОБА_14 .
Також, на думку відповідача, вона у даному позовному провадженні є неналежним відповідачем по справі.
Належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. Належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Відповідачем є та процесуальна особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
Однак, визначивши процесуальний статус ОСОБА_4 , як відповідача, позивач жодним чином не обґрунтувала, якими саме діями чи бездіяльністю зазначеного відповідача порушуються, не визнаються чи оспорюються будь-які її права, як позивача.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави для необхідності заміни неналежного відповідача на належного.
Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача, та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").
Також, на думку представника відповідача представником позивача до участі у справі не залучено третіх осіб, а саме: виконавчий комітет Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_7 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
В зв`язку з вищенаведеним вважає, що так як позивач не вчиняла будь- яких дій щодо отримання судового рішення про оголошення фізичної особи померлою, дана позовна заява не підлягає до задоволення.
Також у позовній заяві позивач зазначила, що не проживала разом з ОСОБА_5 , тобто не вели спільного господарства. На момент народження дитини спільно не проживали. Факт фінансового утримання та допомоги дитині та цивільній дружині не зазначений та не підтверджений доказами.
Ухвалою суду від 18.09.2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ).
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. 
У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.
У судовому засіданні за клопотанням сторони позивача допитано свідка ОСОБА_15 , яка суду пояснила, що знає позивача вже давно, оскільки її донька з нею навчалася. ОСОБА_13 знає недавно, бачила його двічі. Один раз він приходив з ОСОБА_16 , провідати її доньку ОСОБА_17 , вони були з дітьми. Доньку ОСОБА_18 називав своєю донькою. ОСОБА_16 казала, що ОСОБА_19 передавав їй гроші і купував іграшки дитині. ОСОБА_16 казала, що не одружувалась з ОСОБА_13 , так як її старша донька ревнувала і не визнавала ОСОБА_13 . 
У судовому засіданні за клопотанням сторони позивача допитано свідка ОСОБА_20 , яка суду пояснила, що з 2017 року знає ОСОБА_3 . Свідок часто гостювала у неї. Коли ОСОБА_16 завагітніла, то вона дивилась за її старшою донькою. До народження дитини їй було відомо, що ОСОБА_16 спілкувалась з ОСОБА_21 , коли народилась ОСОБА_11 , ОСОБА_13 стали бачити частіше. Коли були хрестини, то витрати за них ніс ОСОБА_8 . Бачила як він ОСОБА_11 дарував золоті сережки, визнавав своєю донькою, обіймав та цілував її. Коли ОСОБА_19 проходив службу, то висилав кошти для дитини ОСОБА_16 . Разом вони не проживали, але ОСОБА_19 бував у них часто, бувало що й ночував. 
У судовому засіданні допитано експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_22 , яка суду пояснила, що методика визначення ступеня спорідненості між бабусею та онукою у відсотках відсутня. Порівняння здійснюється за хромосомами, і чим більше їх співпадає по наведеній табличці, тим більша вірогідність спорідненості. У даній справі такі співпадіння є у кожному зразку порівняння. 
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, згідно матеріалів справи він зник безвісти під час бойових дій, що не заперечується стороною відповідача.
Суд зазначає про те, що офіційні відомості про те, що ОСОБА_5 є особою, яку оголошено померлою відсутні, цивільна правоздатність та дієздатність відповідача не припинена, тому він є належним відповідачем у даній справі. 
Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та експерта, дослідивши матеріали справи і наявні в них письмові докази, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши усі надані сторонами докази в сукупності, які мають значення для розгляду справи, надаючи правову оцінку характеру відносин, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень ст.ст. 55,124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
Судом встановлено, що при реєстрації народження ОСОБА_6 , відомості про батька дитини записані за вказівкою матері на підставі положень частини першої статті 135 СК України, та батьком дитини зазначено ОСОБА_12 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 28.05.2025 року № 00051459110, згідно якого виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області складено актовий запис № 11 від 20.03.2019 року про народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, матір`ю зазначено ОСОБА_3 , громадянку України, батька на підставі ч. 1 ст. 135 СК України зазначено ОСОБА_12 . 
На підставі вказаного актового запису 20.03.2019 року видано свідоцтво про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 .
До позовної заяви позивачем долучено копію свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_9 , серії НОМЕР_2 , матір`ю якої є позивач ОСОБА_3 , батьком - ОСОБА_23 . 
Також, позивачем долучено скріншот публікації Червонослобідської сільської громади у соцмережі Facebook, з якої вбаається, що на фронті під час виконання бойового завдання зник безвісти односельчанин ОСОБА_5 1988 року народження. Також, у публікації повідомлено про те, що рідні просять допомоги віднайти хоч якусь інформацію щодо зниклого. Н.п. Степова Новоселівка Куп`янського району Харківської області 19.06.2024 р. старший солдат 43 бригада 413 батальйон. 
Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00054259476 від 18.10.2025 року, який надано суду Черкаським відділом ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на виконання ухвали суду від 09.10.2025 року про витребування доказів, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, матір`ю ОСОБА_5 зазначено ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_11 . 
Відповідно до висновку експерта К. Мосіюк від 10.02.2026 № СЕ-19/124-25/17198-БД за результатами проведення молекулярно-генетичної експертизи, у результаті порівняльного дослідження Х-хромосом встановлено, що біологічна спорідненість по батьківській лінії між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_11 не виключається. 
Судом досліджено фотозображення (а.с. 11-15), які долучені до позовної заяви, на яких зафіксовано хрещення дитини ОСОБА_6 , на якому були присутні позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 , що у судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_20 , та пояснила, що витрати за хрестини ніс ОСОБА_5 . 
Щодо вказаних фотозображень представник відповідача заяуважував, що вважає їх неналежними доказами у справі, оскільки незрозуміло з якого святкування ці фото, та у який час виготовлені, однак суд не бере до уваги вказані доводи, оскільки вони спростовуються показами свідка ОСОБА_20 . 
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц Верховний Суд дійшов висновку, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у такій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Слід зазначити, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
За змістом постанови Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2024 у справі №183/2690/21 для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18, від 08 березня 2023 року у справі № 205/5698/21.
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму).
Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно з п.2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
З урахуванням викладених обстави, беручи до уваги пояснення представника, позивача, пояснення свідків, висновок експерта, суд приходить до висновку про доведеність факту спорідненості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження у сукупності зібраних та досліджених у справі доказів, а тому позовні вимоги у частині до ОСОБА_5 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини щодо даних про батька підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.
Відповідачем є та процесуальна особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
Однак, визначивши процесуальний статус ОСОБА_4 , як відповідача, позивач жодним чином не обґрунтувала, якими саме діями чи бездіяльністю зазначеного відповідача порушуються, не визнаються чи оспорюються будь-які її права, як позивача.
Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача, та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 є неналежним відповідачем у даній справі, адже позивачем не доведено, що діями чи бездіяльністю відповідача ОСОБА_4 порушуються, не визнаються чи оспорюються будь-які права позивача ОСОБА_3 . 
Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_4 є неналежним відповідачем, та у позовних вимогах у частині до вказаного відповідача слід відмовити. 
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків.
На підтвердження понесення позивачем судових витрат до суду надано: 
- копію ордеру про надання правничої допомоги адвокатом Назаренко Л.А. позивачу ОСОБА_3 від 17.04.2025 року № 1119440, який виписано на підставі договору про надання правничої допомоги № 26 від 07.02.2025 року;
- копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 26 від 07.02.2025 року на суму 20 000 грн 00 коп., які сплачено позивачем адвокату Назаренко Л.А.
У позовній заяві наведено детальний розрахунок з описом наданих послуг, а саме правнича допомога на суму 25 065 грн 00 коп. складається з наступного: консультація, узгодження правової позиції, ознайомлення з законодавчою базою та судовою практикою - 3 години, що складає 7 509,00 грн. (2508*3); складання позовної заяви, - 6 годин, що складає 15048,00 грн. (2508*6); ведення справи в суді -1 година, що складає 2508 грн. (2508*1).
За змістом частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.
Докази понесених судових витрат на правничу допомогу подано стороною позивача у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ОСОБА_3 послуг адвоката та понесення нею витрат на правову допомогу.
Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. 
Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. 
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.
Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі наявні підстави для стягнення із відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу, проте у зменшеному розмірі 10 000 грн 00 коп.
Щодо витрат на правову допомогу, про які зазначав представник відповідача ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву у розмірі 15 000 грн 00 коп., та які просив стягнути з позивача, то суд не вирішує питання щодо стягнення вказаних витрат, адже відповідачем ОСОБА_4 відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України не надано доказів понесення вказаних витрат до закінчення судових дебатів. 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
З огляду на те, що оплату послуг експерта за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи здійснювала позивач, однак стороною позивача не надано до суду підтвердежння про оплату судової молекулярно-генетичної експертизи, суд не вирішує питання щодо стягнення витрат на проведення експертизи. 
Враховуючи наведене та керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 батьком дитини - ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. 
Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 № 11 від 20.03.2019 року, складеного Виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, а саме в графі № 1 змінити прізвище дитини з " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_8 ", в графі відомості про батька № 11-15 зазначити - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь  ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 
Ознайомитись з повним текстом судового рішення в електронній формі, сторони можуть за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 03 червня 2026 року. 

Суддя:  В.  В.  Морозов