Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року
м. Київ
справа № 754/4201/26
провадження № 51-2522ск26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від
13 березня 2026 року та судді Київського апеляційного суду від 23 березня 2026 року,
встановив:
слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ухвалою від 13 березня
2026 року відмовив у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , поданим у порядку ст. 206 КПК України, відповідно до якого остання оскаржувала незаконне утримання ОСОБА_5 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 зазначену ухвалу оскаржила до суду апеляційної інстанції.
Суддя Київського апеляційного суду ухвалою від 23 березня 2026 року на підставі
ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з тих підстав, що вона подана на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.
ОСОБА_4 , не погоджуючись із постановленими судами першої та апеляційної інстанцій рішеннями, звернулась до Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_4 необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають (ч. 4 ст. 424 КПК України).
Так, 13 березня 2026 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києвавідмовив у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про незаконне його затримання, поданим у порядку статті 206 КПК України.
В обґрунтування такої позиції слідчий суддя зазначив про те, що кримінальне провадження за фактом незаконного затримання ОСОБА_5 не здійснюється, останній не утримується під вартою в межах певного кримінального провадження та не є затриманою особою в розумінні кримінального процесуального закону, відтак клопотання ОСОБА_4 не може бути предметом розгляду слідчим суддею, відповідно до наданих йому повноважень, в порядку судового контролю, визначеного КПК України.
Відповідно до частин 2, 4 статті 424 КПК України ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2026 року не може бути предметом розгляду Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Щодо викладених ОСОБА_4 у касаційній скарзі доводів про незаконність, на, її думку, ухвалиКиївського апеляційного суду від 23 березня 2026 року, то колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
В апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 3 ст. 392 КПК України).
За приписами ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 9-1) застосування тимчасових обмежень діяльності юридичної особи та/або тимчасових обмежень в отриманні прав та/або переваг або відмову у застосуванні таких обмежень; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставічастини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 309 та частини 3 статті 307 КПК України, з урахуванням рішення Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року, в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді: за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення; про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку ст. 309 КПК України відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження (постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року (справа № 766/22242/17). 
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Суддя суду апеляційної інстанції, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 , на відповідність вимогам ч. 4 ст. 399 КПК України, дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки оспорюване нею рішення не входить до переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені відповідно до положень ст. 309 КПК України, тому не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Колегія суддів касаційного суду погоджується з таким висновком судді Київського апеляційного суду, вважає його достатньо вмотивованим, а ухвалу від 23 березня 2026 року - такою, що повністю відповідає вимогам КПК України.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що обґрунтовані підставидля задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 відсутні, тому увідкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою необхідно відмовити. 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд 
постановив:
відмовити ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2026 року та судді Київського апеляційного суду від 23 березня 2026 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3