Справа № 212/2356/25 
2/212/269/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року      м.Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого – судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Осіпової К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін, які беруть участь у справі, та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватне підприємство «Плазіс - Єм», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання недійсним договору дарування,-
ВСТАНОВИВ:
В березні 2025 року АТ «Державний експортно - імпортний банк України» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватне підприємство «Плазіс - Єм», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. про визнання недійсним договору дарування.
Позивач просив суд визнати недійсними договори дарування житлового будинку із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 є фінансовим поручителем за Генеральною угодою від 25.02.2020 року та укладеним договором Поруки. Враховуючи те, ОСОБА_2 знаючи про умови Кредитного договору та про умови Договору поруки, наявність кредитної заборгованості свідомо погіршила свій майновий стан для неможливості у майбутньому виконання кредитного зобов`язання та відчужила на користь своєї донька ОСОБА_1 нерухомість, яка належала їй на праві приватної власності.
Разом з позовною заявою подана заява про забезпечення позву.
Ухвалою суду від 10 березня 2025 року відмовлено у заяві про забезпечення позову.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року ухвала Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2025 року скасована. Заяву позивача Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» про вжиття заходів забезпечення позову, подану у даній цивільній справі задоволена частково.
Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
16 червня 2025 року до суду поданий відзив відповідача  ОСОБА_2 де вона вказує, що вимоги позов безпідставні, так як договір дарування укладений відповідно до вимог Цивільного кодексу України, так як вона є людиною похилого віку та вирішила передати право власності на будинок доньки. Будь яких повідомлень чи вимог про зобов`язання за Кредитною угодою №20-85КG0002 від 25.02.2020 року вона не отримувала та про них не нічого не знає. 
17 червня 2025 року до суду надійшли пояснення третьої особи Приватне підприємство « Плазіс - Єм» - ОСОБА_3 де вказано, що вимоги позову не визнаються ними з тих підстав, що належне майно Приватне підприємство « Плазіс - Єм» виставлено на продаж через проведення публічних торгів на майданчику СТЕМА, а тому сума від продажу майна можу бити вищою від розміру заборгованості. 
20 серпня 2025 року представник позивача подала до суд клопотання про зупинення провадження у справі. 
Розгляд справи призначений на 13 листопада 2025 року відкладений за клопотанням представника позивача.
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року розгляд справи відкладений через неявку сторін.
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року розгляд справи відкладений через неявку сторін.
Ухвалою суду від 25 березня 2026 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, призначена справа до судового розгляду по суті .
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року розгляд справи відкладений через неявку сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити .
Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, будь яких заяв чи клопотань до суду не подавала. Правом подати відзив не скористалася.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, будь яких заяв чи клопотань до суду не подавала. 
Треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович та Приватне підприємство « Плазіс - Єм» до суду не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, будь яких заяв чи клопотань до суду не подавали. 
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 25.02.2020 між Акціонерним товариством «Укрексімбанк» та Приватним підприємством «ПЛАЗІС-ЄМ» укладено Генеральну кредитну угоду №20-85KG0002, з наступними змінами та доповненнями, що є невід`ємною частиною Договору, ліміт якої становив 3 000 000,00 грн. 
В забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною кредитною угодою №20 85KG0002 від 25.02.2020 року, між АТ «Укрексімбанк», Позичальником та фізичною особою ОСОБА_2 , було укладено Договір поруки №20 85ZP0007 від 25.02.2020. Відповідно до укладених додаткових угод з поручителями було погоджено з поручителями збільшення ліміту Генеральної угоди у розмірі 6 000 000,00 гривень зі строком кредитування до 24.02.2025 року
Відповідно до п. 2.1. Договору поруки від 25 лютого 2020 року Поручитель зобов`язується перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне виконання Позичальником Основного зобов`язання в повному обсязі.
Відповідно до п. 2.2. вказаного Договору поруки Поручитель зобов`язується виконувати умові договору, а саме солідарно відповідати перед Кредитором за своєчасне виконання Позичальником Основного зобов`язання в повному обсязі будь яким правонаступником Позичальника. 
Пунктом 4.2.3 закріплено, як обов`язок поручителя не вчиняти дій, на свідоме погіршення свого фінансового стану.
Пунктом 4.2.4 закріплено, що не пізніше як за 15 календарних днів до дати настання запланованої події письмово повідомити Кредитора, якщо планується:
Відчуження та передача у заставу /іпотеку тертім особам, будь якого свого майна, майнових прав, в тому числі і забезпечення виконання зобов`язання за іншими кредиторами.
Відповідно до пункту 4.2.5. Повідомляти Кредитора про зміну Поручителям місця проживання, місця реєстрації та/або контактних чи банківських реквізитів.
Відповідно до пункту 4.2.6. Завчасно повідомляти Кредитора про очікувані події, які можуть призвести до погіршення фінансового стану Поручителя, або іншої події, про які Поручитель може знати та які можуть погіршити його здатність виконувати умови цього Договору. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року по справі № 904/1704/24 задоволений позов АТ «Укрексімбанк» до ПП «ПЛАЗІС-ЄМ», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за ГКУ в розмірі 6 143 193,60 гривень.
На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року по справі № 904/1704/24, яке набрало законної сили 30 липня 2024 року, 05 серпня 2024 року було видано накази про примусове виконання та пред`явлено їх до виконання до приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича.
13 січня 2025 року представник АТ «Укрексімбанк», ознайомився із матеріалами виконавчого провадження, дізнався, що під час виконавчих дій, у рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 , остання 14 листопада 2023 року, згідно договору дарування № 1316, подарувала будинок разом із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 своїй донці ОСОБА_1 .
Під час виконавчих дій у рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості із ОСОБА_4 у четвертому кварталі 2023 року задекларовано прибуток у розмірі 30 000,00 грн. (ознака доходу 105) за продаж транспортного засобу. 
Під час виконавчих дій у рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості із ОСОБА_4 встановлено, що відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення. 
Під час виконавчих дій у рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості із ОСОБА_3 встановлено, що 02.10.2023 року було укладено іпотечний договір з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Інвест Партнер» (код:44586746) із строком виконання 01.10.2024 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Також встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за даною адресою.
Усі вищевказані документи містяться в матеріалах справи.
14 листопада 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір дарування будинку та земельної яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області зареєстровано в реєстрі за № 1316.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд вказує, що вона є фінансовим поручителем та з нею укладений Договір поруки №20 85ZP0007 від 25.02.2020 у забезпечення виконання Генеральної кредитної угоди №20 85KG0002 від 25.02.2020, а тому вона свідомо поручилася про належне виконання кредитного зобов`язання та обізнана із наслідками його невиконання.
Суд вказує, що позичальник та поручитель розуміють, що у випадку непогашення кредитної заборгованості згідно погодженого графіку, Банк може звертатися до суду за захистом своїх прав. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 як поручитель, відповідно до норм Цивільного кодексу України несе солідарну від повільність із кредитором по виконанню договірних зобов`язань.
В матеріалах справи міститься копія Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року по справі № 904/1704/24 задоволений позов АТ «Укрексімбанк» до ПП «ПЛАЗІС-ЄМ», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 6 143 193,60 гривень та постанова від 03 вересня 2024 року про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. 
Судом встановлено, що у рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості із ОСОБА_3 встановлено, що 02.10.2023 року було укладено іпотечний договір з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Інвест Партнер» із строком виконання 01.10.2024 року , предметом якого є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час виконавчих дій у рамках виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_4 у четвертому кварталі 2023 року задекларовано прибуток у розмірі 30 000,00 грн. (ознака доходу 105) за продаж транспортного засобу. 
ОСОБА_2 , 14 листопада 2023 року, відповідно до договору подарувала будинок разом із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 своїй донці ОСОБА_1 .
Вказані дії відповідача ОСОБА_2 вчинені без погодження із банком та у супереч укладеному договору поруки, так як вони вказують про зміну майнового стану, а саме його погіршення.
Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутні правові підстави для відступу від висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц, а також з метою формування єдиної правозастовної практики у подібних правовідносинах зазначає таке.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.
Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.
У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.
Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України.
Саме такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц , де вказано про неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей 203, 215, 234 Цивільного кодексу України у спорах, що виникли із договорів дарування нерухомого майна, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном.
Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Приписами ч. 1 ст. 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Суд, встановив, що ОСОБА_2 14 листопада 2023 року відчужуючи належні їй на праві власності житловий будинок і земельну ділянку своїй донці ОСОБА_1 будучи обізнаною про умови Договору поруки та вимогами визначеними пунктом 4.2.4 вчинили дії по відчуження нерухомого майна з метою погіршення свого фінансового стану.
Тому, суд доходить до висновку, що воля ОСОБА_2 при укладанні договору дарування не відповідала зовнішньому її прояву та не передбачала реального настання правових наслідків, обумовлених вказаними правочинами. Суд вказує, що дії вчинені на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання кредитних зобов`язань та майбутньому рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням, тому на підставі статті 234 ЦК України оспорюванй правочин має бути визнані недійсними.
Відповідно до ст. 83 ЦПК України суд надав можливість сторонам скористалися правом подать докази у справі безпосередньо до суду.
Суд відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачем в суді не заявляли суду про неналежність або ж недопустимість наданих позивачем доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідачів у рівних частинах на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 819352 від 28.02.2025 року.
У відповідності до положень частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, заходи забезпечення позову вжиті Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
На підставі вищенаведеного, керуючись 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 265 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватне підприємство « Плазіс - Єм», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання недійсним договору дарування.
Визнати недійсним Договір дарування укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 14.11.2023 року будинку загальною площею 458,2 кв.м. з надвірними спорудами разом із земельною ділянкою площею 0,1000 га, кадастровий номер 1211000000:04:195:0013 за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області зареєстровано в реєстрі за № 1316.
Стягнути у рівних частинах з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» судові витрати у розмірі 3 028,00 гривень, з кожного по 1 514,00 гривень.
Заходи забезпечення позову вжиті Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року у даній справі продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Акціонерне товариство «Державний експортно - імпортний банк України», ЄДРПОУ 00032112, адреса реєстрації: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 ; 
Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21 приміщення 67, кімната 402, приміщення 61, кімната 404;
Третя особа: Приватне підприємство «Плазіс - Єм», ЄДРПОУ 30001663, адреса: м. Кривий Ріг, вул. Двінська, буд. 23.

Рішення суду складено та підписано 06 липня 2026 року.

Суддя:   Н.  М.  Ваврушак