Справа № 951/54/26
Провадження №2/951/276/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року 

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Галаса В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

28.01.2026 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») – Усенко М. І. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2457070 від 29.05.2020 в розмірі 25 925, 39 грн й судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.05.2020 між ТОВ «Авентус Україна» й ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 2457070 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 8 000 грн на умовах, визначених договором, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним й виконати інші обов`язки, передбачені договором. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами такого. 

Однак в порушення умов кредитного договору відповідачем не було сплачено кредитні кошти, проценти за користування кредитом у строк, встановлений договором, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість – 25 925, 39 грн, з яких: 7 996, 60 грн – тіло кредиту, 17 928, 79 грн – проценти.

26.02.2021 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 згідно з яким позивач набув статусу нового кредитора й отримав право грошової вимоги до осіб, зазначених в реєстрі боржників, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2457070 від 29.05.2020. 

З огляду на те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, не погашає заборгованість за кредитним договором, представник позивача просить, серед іншого, позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2457070 від 29.05.2020 в розмірі 25 925, 39 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи – 2 662, 40 грн судового збору й 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

09.03.2026 Козівським районним судом Тернопільської області ухвалено заочне рішення, яким задоволено частково позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з останнього на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2457070 від 29.05.2020 в розмірі 25 925, 39 грн, 2 662, 40 гривень сплаченого судового збору й 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 

15.04.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 09.03.2026. 

05.05.2026 ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 09.03.2026. Заочне рішення скасоване, а справу за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справа № 951/54/26 передана 05.05.2026 судді Гриновець О. Б.

01.05.2026 ОСОБА_1 подав до суду відзив в якому не погоджується з викладеними у позовній заяві аргументами ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Зазначає, що матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором; відсутні належні й допустимі докази на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останнього; позивачем не надано суду пояснень щодо нарахування заборгованості за відсотками; заявлені суми процентів до стягнення не грунтуються на умовах договору й наданому розрахунку; на підтвердження перерахування кредитних коштів не надано належного доказу – розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку; у договорах, укладених з первинними кредиторами відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися на користь позичальника іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором або що кошти перераховуються на підставі відповідних договорів; надані позивачем розрахунки заборгованості не є первинними документами, які б підтверджували умови кредитування й суму заборгованості; витяг з реєстру боржників не містить підпису сторін; реєстр прав вимоги не є документом, який підтверджує факт передачі кредитних коштів; в матеріалах справи відсутні первинні документи, оформлені відповідно до ст. 12 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 

З погляду на що просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Разом із відзивом ОСОБА_1 подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. З огляду на складність справи, ціну позову, обсяг наданої правової допомоги й час, затрачений адвокатом на надання такої просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4 000 гривень.

11.05.2026 представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М. І. подав до суду додаткові пояснення у справі. Вважає аргументи відповідача у відзиві на позовну заяву такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання.

Зазначає, що факт неповідомлення боржника про відступлення права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань; позивач позбавлений можливості надати повний реєстр боржників до договору факторингу з метою захисту інформації, яка містить банківську таємницю щодо осіб, які не є учасниками даної справи; товариством надано підписаний сторонами витяг з реєстру боржників відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Авентус Україна», зокрема, і до ОСОБА_1 ; усі документи на підтвердження відступлення права вимоги за даним кредитним договором додано до позовної заяви, а саме: копію договору факторингу № ККАУ-26022021 від 26.02.2021, копію витягу із реєстру боржників, акт приймання-передачі реєстру боржників, копію платіжної інструкції до договору факторингу. Тож представником позивача надано належні докази на підтвердження відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором та його оплати.

Крім того, наданий позивачем лист про перерахування коштів кредиту в розмірі 8 000 грн на банківську картку позичальника, яку він вказав при укладенні кредитного договору містить необхідні реквізити, а тому може вважатися первинним документом й підтверджувати надання останньому кредитних коштів. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є повним, детальним і складеним відповідно до умов договору. Відповідачем цей розрахунок не спростовано й не надано альтернативного. Зазначає, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу лише у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема, позивачем було надано лист про успішне перерахування коштів за кредитним договором № 2457070 від 29.05.2020. Тож в матеріалах справи є належні докази на підтвердження видачі кредитних коштів, наявності заборгованості та обов`язку щодо повернення отриманих коштів відповідно до умов кредитного договору. 

Водночас матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором. Відповідно останній продовжив користуватись кредитними коштами, а тому нарахування процентів відповідає п. 3.1 договору. 

Також представник позивача зазначає, що сума правничої допомоги у розмірі 8 000 грн є співмірною зі складністю справи про стягнення кредитної заборгованості, яка потребує не лише знання банківського законодавства, а й аналізу значного обсягу документації. Дана сума відповідає середнім ринковим розцінкам на подібні юридичні послуги в Україні.

02.06.2026 в судовому засіданні суд визнав потрібним, щоб представник ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» дав особисті пояснення у даній справі.

16.06.2026 судом визнано обов`язковою явку представника ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в наступне судове засідання, однак такий не з`явився. 

Відповідач ОСОБА_1 чи його представник Жовта А. С. подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні. Сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 

Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення й не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, заразом в силу частин 2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом або в цей строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тож якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

29.05.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2457070 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника М391837.

Згідно з умов кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 8 000 грн для задоволення споживчих (особистих) потреб шляхом перерахування цих коштів на картковий рахунок позичальника № НОМЕР_1 на загальний строк кредитування 28 днів (дата повернення кредиту вказується у графіку платежів 26.06.2020), а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з пунктом 1.5 договору тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору. Знижена процентна ставка становить 0, 19 % в день від суми кредиту та застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна ставка становить 1, 90 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені в п. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1- 4.6 цього договору, а також у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Окрім того, у пункті 4.1 договору сторони погодили, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в пункті 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пунктах 4.2 - 4.5 договору.

Зі змісту пунктів 4.2 - 4.5 договору споживач, у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування.

У випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п. 4. 3 договору. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою.

До договору про надання споживчого кредиту також долучено копії графіка платежів й паспорта споживчого кредиту, які підписані ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М391837, що також підтверджується долученою до позовної заяви копією довідки про ідентифікацію.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за вказаним договором виконало та 29.05.2020 перерахувало на картковий рахунок відповідача 8 000 грн, що підтверджується інформацією, наданою ТОВ «Вей Фор Пей».

Відповідно до розрахунку ТОВ «Авентус Україна» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2457070 становить 25 925, 39 грн, з яких: 7 996, 60 грн – тіло кредиту, 17 928, 79 грн – проценти.

26.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 згідно з яким ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а останній приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

Згідно з витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 від 26.02.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25 925, 39 грн.

Зі змісту платіжної інструкції № 25759 від 26.02.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Авентус Україна» 1 633 761, 43 грн як компенсацію за придбання (відступлення) прав вимоги за договором № ККАУ-26022021 від 26.02.2021.

Також до позовної заяви долучено копію акта приймання-передачі реєстру боржників від 26.02.2021.

12.01.2026 позивач направив відповідачу досудову вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 2457070 від 29.05.2020 в розмірі 25 925, 39 грн.

Застосоване судом законодавство та висновки суду.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отож будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від: 9.09.2020 у справі №732/670/19, 23.03.2020 в справі № 404/502/18, 07.10.2020 №127/33824/19.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передавання своїх прав іншій особі за правочином.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази суд визнає належними, допустимими, достовірними й достатніми, оскільки такі містять інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Судом встановлено, що між сторонами у справі укладено договір про надання споживчого кредиту № 2457070 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника.

Позивачем доведено факт укладення кредитного договору, у якому між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Кредитні кошти надані позичальнику у безготівковій формі на банківську картку, вказану ним при укладенні договору, що підтверджується інформацією, наданою позивачем й ТОВ «Вей Фор Пей». 

Водночас відповідач не надав доказів, що кредитні кошти на його картку, зазначену ним у договорі, не надходили. Останнім не спростовано факт надання всіх особистих ідентифікуючих даних, даних його платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий.

Тож суд дійшов висновку про належне укладення кредитного договору шляхом використання електронних підписів сторін.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач підтвердив своє право вимоги за кредитним договором № 2457070 від 29.05.2020 відповідно до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 від 26.02.2021.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Так матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» свої зобов`язання за кредитним договором № 2457070 від 29.05.2020 виконало у повному обсязі.

У свою чергу відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором, належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно з доданим до позовної заяви розрахунком становить 25 925, 39 грн, з яких: 7 996, 60 грн – тіло кредиту, 17 928, 79 грн – проценти.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7 996, 60 грн є обгрунтованими та підлягають задовільненню.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 17 928, 79 грн суд зазначає наступне.

Зі змісту кредитного договору видно, що сторони погодили строк дії кредиту протягом 28 днів та нарахування процентів на залишок суми кредиту протягом вказаного строку.

Тобто проценти на залишок суми кредиту позивачем мали нараховуватися протягом 28 днів, починаючи з 29.05.2020 до 26.06.2020. Заразом позивачем проценти були нараховані до 23.10.2020, тобто понад 28 днів відповідно до розрахунку заборгованості.

Так товариством не долучено до матеріалів справи доказів, що сторони досягли згоди у належній формі про пролонгацію строку кредитування.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 2457070 від 29.05.2020 заборгованість ОСОБА_1 за відсотками за період з 29.05.2020 до 23.10.2020 становить 17 928, 79 грн. Водночас заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 29.05.2020 до 26.06.2020, тобто в межах строку кредитування, становить 425, 60 грн.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Оскільки кредитний договір № 2457070 від 29.05.2020 укладено на 28 днів, строк дії договору закінчився 26.06.2020, тому нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору є безпідставним.

Тож суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 8 000 грн витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід зазначити, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як видно з договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між виконавцем адвокатським об`єднанням «Апологет» й клієнтом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», виконавець зобов`язується надати клієнту послуги правової допомоги, а замовник – прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до акту № 795, детального опису наданих послуг від 12.01.2026 адвокат Усенко М. І. надав, а клієнт ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримав такі послуги: усна консультація щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта у справі, складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, подання позовної заяви до суду тривалістю 6 год 30 хв й вартістю 8 000 грн. 

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 8 000 грн.

Заразом, відповідачем заявлене клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. 

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів незначної складності; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час; даний спір для кваліфікованого юриста є незначним; великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Тож надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді першої інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжною інструкцією № 4563 від 20.01.2026 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662, 40 грн.

Так як заявлені позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 864, 92 грн (з розрахунку 8 422, 20 х 2 662, 40/25 925, 39).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України

ухвалив:

задовільнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2457070 від 29.05.2020 в розмірі 8 422 /вісім тисяч чотириста двадцять дві/ гривень 20 /двадцять/ копійок.

Відмовити у задовільнені решти позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 864 /вісімсот шістдесят чотири/ гривень 92 /дев`яносто дві/ копійок й 4 000 /чотири тисячі/ гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 24.06.2026.

Повне найменування сторін:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1/28, м. Львів, код ЄДРПОУ 35234236;

відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя          О. Б. Гриновець