Справа №498/139/26
Провадження по справі №2-а/498/4/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року с-ще. Велика Михайлівка
Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Чернецької Н.С.,
за участю секретаря судових засідань – Гонтаренко О.В.,
розглянувши адміністративний позов  ОСОБА_1 представник позивача адвокат Кобильник Денис Олегович до Департамент патрульної поліції, поліцейський 2 взводу 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Флоря Дмитро Валерійович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
09 лютого 2026 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кобильник Денис Олегович звернувся до суду з позовом до Департамент патрульної поліції, поліцейський 2 взводу 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Флоря Дмитро Валерійович в якому просить постанову поліцейського 2 взводу 7 роти 1 батьльйону УПП в Одеській області ДПП Флоря Дмитра Валерійовича від 01.12.2025 серії ЕНА №6256497, винесену відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 – закрити. В свої вимоги мотивує тим, що 01.12.2025 поліцейським 2 взводу 7 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП Флоря Дмитром Валерійовичем винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №6256497 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, якою на позивача накладено штраф у розмірі 340 грн. В обґрунтування постанови поліцейським зазначено, що 01.12.2025позивачем , керуючи транспортним засобом та перебуваючи на вул..Космонавтів в м.Одесі, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.3 подвійна суцільна лінія та здійснив її перетин , чим орушив п.8.5.1 ПДР. Проте, викладене твердження не відповідає дійсності , так як позивач не порушував ПДР 01.12.2025 . Відповідачем винесено оскаржу вальну постанов із істотним порушенням прав позивача та правових гарантій. Так, оскаржувану постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (біля дороги) та відразу після того, як правопорушеня, ніби-то, було вчинено, що вбачається зі змісту самої постанови. За таких умов позивач не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, зокрема подати докази. Заявити клопотання, користуватися правовою допомогою. Ніяких пояснень відповідем у позивача не відбирались. В оскаржуваній постанові ніяким чином пояснення або незгода позивача із винністю у вчинені адміністративного правопорушення не відображені. Факт винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі) , а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням права особи , яка притягається до відповідальності.Обвинувачення, не підтверджене належним та допустимим доказами взагалі, має бути визнано таким що ґрунтується на припущеннях. А відтак, постанова, винесена щодо позивача, є незаконною та не відповідає дійсності. У порушення вимог норм процесуального закону та положень Інструкції поліцейський не роз`яснив права та обов`язки, не з`ясував про наявність чи відсутність клопотань, не запропонував надати пояснення, не дослідив докази, чим грубо порушив визначену законом процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності , позбавив її можливості реалізувати свої права. Поліцейський порушив права особи яка притягається до адміністративної відповідальності , що є самостійною підставою для скасування постанови у справі пр. адміністративне правопорушеня. 
Також в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву представника Департаменту патрульної поліції В.П.Рудика, зазначає що у даному адміністративному правопорушенню закон дозволяє застосувати процедуру скороченого провадження, тому відповідно, дозволяється фіксація адміністративного правопорушення , розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення не складається. Розгляд справи та винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення відповідає вимогам чинного законодавства України, а відтак постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіїї ЕНА №6256497 від 01.12.2025 відносно ОСОБА_1 є законною та правомірною(посилається на постанови Верховного суду, №536/583/17 від 124.02.18, №760/2846/17 від 14.03.2018; ріення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015; ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015;КУпАП). Щодо не роз`яснення позивачу права на правову допомогу, то вказане твердження позивача спростовується відеозаписами, долученими до відзиву. Крім того, за результатами розгляду адміністративної справи відносно гр.. ОСОБА_1 за ч.1ст.122 КУпАП винесено постанову серії ЕНА №6256497 від 01.12.2025 в якій в п.8 позивач власноруч поставив підпис про те, що інспектором йому роз`яснено його права за ст..268, 289 КУпАП. Доводи позивача пр. відсутність належних доказів вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку з ненаданням відео фіксації є безпідставним. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач визнав факт вчинення порушення, що зафіксовано у матеріалах справи. Відповідно до ст..251 КупАП такі пояснення є належним доказом та підлягають оцінці разом з іншими доказами. Разом з тим, позивач змінив свою позицію , заперечуючи обставини, які раніше ним були підтверджені. Така поведінка суперечить принципу добросовісності та свідчить про намагання уникнути відповідальність шляхом маніпулювання процесуальними правами. Отже, відсутність відеозапису не спростовує встановлюючи обставин, оскільки вина позивача підтверджується його власними поясненнями, що узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду(посилання на постанови Верховного Суду №522/1912/17 від 13.02.2019, №761/40493/16-а від 24.10.2019). Представник просить суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву громадянина ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції,поліцейського 2-го взводу 7-ї роти 1-го батальйону управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Флоря Дмитра Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – без задоволення. 
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява в якій він просить розглядати справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. 
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.
Суд, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, допустимості, достовірності у їх сукупності, вважає необхідним відмовити в задоволенні позову , виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 01.12.2025 о 09:30 за адресою: вул. Космонавтів м.Одеса на місці зупинки транспортного засобу поліцейським 2 взводу 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Флоря Дмитром Валерійовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ЕНА №6256497 від 01.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. В зазначеній постанові вказано, що водій, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.3. подвійна суцільна лінія та здійснив її перетин чим порушив п.8.5.1 ПДР – Порушення вимог горизонтальної лінії. Як вбачається з копії вказаної постанови, ОСОБА_1 власноруч підписав пункти постанови «8» та «9», чим підтвердив факт роз`яснення права статті 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП та отримання ним копії постанови. 
В матеріалах справи наявна копія виписки з рахунку, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено штраф в розмірі 680,00 грн.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі по тексту - Закон 3353-XII) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
В силу положень пункту 11 частини 1статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
На виконання приписів частини п`ятої статті 14 Закону 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Підрозділом 1 розділу 34 ПДР України передбачено, що лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Суцільними лініями горизонтальної розмітки є лінії 1.1 (вузька суцільна лінія), 1.2 (широка суцільна лінія) та 1.3 (подвійна суцільна лінія).
Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил. Вузька суцільна лінія 1.1 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках; позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка); позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18 ; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15 .
Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.
Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП полягає, зокрема, у порушенні вимог розмітки проїзної частини доріг.
Тобто, в даному випадку, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, що позивач, керуючи транспортним засобом, допустив порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції.
Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
У цій категорій справ протокол про адміністративне правопорушення не складається згідно положень ч. 5 ст. 258 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Статтею 251 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
За ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На спростування змісту вказаної постанови, позивач зазначає, що будь-які докази порушення ПДР України у справі відсутні.
Крім того, судом досліджено відеозапис( долучений відповідачем Витяги з ПВР 474523, 470936 на 1 диску), на якому відсутня подія вчинення позивачем адміністративного правопорушення з підстав якого складено постанову.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №338/1/17 помилковим є покликання на постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Стосовно доводів відпоідача про сплату штрафу позивачем, не означає зізнання у вчиненні правопорушення. Верховний Суд у справі №757/2757/16-а (К/9901/6713/18) дійшов висновку, що підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу не означає згоду позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення. Такий висновок суперечить положенням ст.71 КАС України щодо обов`язку саме відповідача доводити правомірність свого рішення. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26.06.2019р. у справі №536/1703/17.
Із врахуванням викладеного, суд вважає,що позов  ОСОБА_1 представник позивача адвокат Кобильник Денис Олегович до Департамент патрульної поліції, поліцейський 2 взводу 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Флоря Дмитро Валерійович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.Керуючись ст. ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд 
У Х В А Л И В:
Позов  ОСОБА_1 представник позивача адвокат Кобильник Денис Олегович до Департамент патрульної поліції, поліцейський 2 взводу 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Флоря Дмитро Валерійович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.
Скасувати постанову серії EHA №6256497 від 01.12.2025 поліцейського 2 взводу 7 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП Флоря Дмитра Валерійовича, винесену відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 605,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 18 травня 2026 року.
Суддя Н.С. Чернецька