Справа № 309/893/26
Провадження № 2/309/446/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді Довжанин М.М.
за участю секретаря судового засідання Драб Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 16.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №71161758, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», на умовах якого: сума кредиту 6500 грн., строк кредитування 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,500%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом та комісії в розмірі 975 грн. (15% від суми наданого кредиту), пені у розмірі 4% у разі порушення строків повернення кредиту. 
Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику кошти в сумі 6500 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, який був вказаний позичальником при заповнені анкетних даних та міститься в реквізитах договору, що підтверджується довідкою фінансової установи. 
Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором №71161758, а тому станом на 29.01.2026 року утворилась заборгованість за Договором договором у розмірі 21450 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 6500 грн.; суми прострочених платежів по процентах – 975 грн.; суми заборгованості за комісією – 975 грн.; суми заборгованості за пенею/неустойкою – 13000 грн.
Крім того, 07.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8116154, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», на умовах якого: сума кредиту 7000 грн., строк кредитування 360 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом та комісії в розмірі 1207,50 грн. (17,25% від суми наданого кредиту), пені у розмірі 350 грн. у разі порушення строків повернення кредиту – за кожен день понадстрокового користування. 
Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику кошти в сумі 7000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, який був вказаний позичальником при заповнені анкетних даних та міститься в реквізитах договору, що підтверджується довідкою фінансової установи. 
Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором №8116154, а тому станом на 28.01.2026 року утворилась заборгованість за договором у розмірі 27037,54 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 6992,50 грн.; суми прострочених платежів по процентах 6045,04 грн.; суми заборгованості за комісією – 0 грн.; суми заборгованості за пенею/неустойкою – 14000 грн.
А тому позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором №8116154 в сумі 27037,54 грн., за кредитним договором №71161758 в сумі 21450 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.
Ухвалою Хустського районного суду від 16.03.2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила у встановленому порядку, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному позовному провадженні та відзиву на позовну заяву не надала.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 16.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №71161758, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», на умовах якого: сума кредиту 6500 грн., строк кредитування 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,500%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом та комісії в розмірі 975 грн. (15% від суми наданого кредиту), пені у розмірі 4% у разі порушення строків повернення кредиту. 
Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором ‘60863, що підтверджується, зокрема, довідкою про ідентифікацію, яка міститься в матеріалах справи.
Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику кошти в сумі 6500 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, який був вказаний позичальником при заповнені анкетних даних та міститься в реквізитах договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Європейська платіжна система №КД-000027736 від 20.01.2026 року, платіжною інструкцією від 16.09.2025 року.
Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором №71161758, а тому станом на 29.01.2026 року утворилась заборгованість за Договором, яка згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем становить у розмірі 21450 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 6500 грн.; суми прострочених платежів по процентах 975 грн.; суми заборгованості за комісією – 975 грн.; суми заборгованості за пенею/неустойкою – 13000 грн.
Крім того, 07.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8116154, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», на умовах якого: сума кредиту 7000 грн., строк кредитування 360 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом та комісії в розмірі 1207,50 грн. (17,25% від суми наданого кредиту), пені у розмірі 350 грн. у разі порушення строків повернення кредиту – за кожен день понадстрокового користування. 
Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором ‘613256, що підтверджується, зокрема, довідкою про ідентифікацію, яка міститься в матеріалах справи.
Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику кошти в сумі 7000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, який був вказаний позичальником при заповнені анкетних даних та міститься в реквізитах договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Європейська платіжна система №КД-000025770 від 16.01.2026 року, платіжною інструкцією від 07.08.2025 року.
Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором №8116154, а тому станом на 28.01.2026 року утворилась заборгованість за Договором, яка згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем становить у розмірі 27037,54 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 6992,50 грн.; суми прострочених платежів по процентах 6045,04 грн.; суми заборгованості за комісією – 0 грн.; суми заборгованості за пенею/неустойкою – 14000 грн.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагається, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/5 від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ст.3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресова пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закон; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»: пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позиція суддів Верховного Суду з питання «письмової форми» одностайна. Наприклад, у справі №561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Також, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 лютого 2023 року у справі № 910/23042/16, згідно із якими проценти за користування кредитом є зобов`язанням за кредитним договором та є складовим елементом плати за наданий кредит, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям «основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом».
Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення вищевказаних договорів, на таких умовах шляхом їх підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 р. у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.
Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Кредитним договором №8116154 в сумі 27037,54 грн. та за кредитним договором №71161758 в сумі 21450 грн., задовольнивши позовні вимоги.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн., згідно платіжної інструкції №18453с від 06.03.2026 р.
Судом також встановлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката Ткаченко Ю.О. в розмірі 4500грн.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України зазначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на правову допомогу належать до судових витрат.
На підтвердження факту надання адвокатом Ткаченко Ю.О. правничої допомоги позивачу у зв`язку із розглядом цієї справи, разом із позовною заявою до суду надані наступні документи (засвідчені копії): Договір про надання правничої допомоги №20-08/25 від 20.08.2025 р.; витяг з Акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №20-08/25 від 20.08.2025 р.; витяг з Акту №4-МК від 05.02.2026 р. приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №20-08/25 від 20.08.2025 р.; платіжна інструкція на підтвердження оплати наданої правничої допомоги; ордер серії АХ №1287255 від 03.09.2025 р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2099 від 03.04.2018 р.; довіреність в порядку передоручення на представлення інтересів адвокатом.
За таких обставин суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, що були понесені позивачем. Такі витрати є співмірними із складністю справи, часом витраченим адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, яким є захист права власності, гарантованого Конституцією України та Законами України.
Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Враховуючи зазначене, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 207, 526, 527, 530, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 19, 76, 81, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924, місцезнаходження юридичної особи: 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд. 1Б, банківські реквізити: НОМЕР_2 відкритий в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код банку – 322001) суму заборгованості за Договором позики №71161758 від 16.09.2025 року в розмірі 21 450,00 грн., з яких: 6 500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 975,00 грн. – сума заборгованості за процентами; 975 грн. – сума заборгованості за комісією; 13 000,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924, місцезнаходження юридичної особи: 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд. 1Б, банківські реквізити: НОМЕР_2 відкритий в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код банку – 322001) суму заборгованості за Договором позики №8116154 від 07.08.2025 року в розмірі 27 037,54 грн., з яких: 6 992,50 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 045,04 грн. – сума заборгованості за процентами; 0 грн. – сума заборгованості за комісією; 14 000,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924, місцезнаходження юридичної особи: 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд. 1Б, банківські реквізити: НОМЕР_2 відкритий в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код банку – 322001) суму сплаченого судового збору в розмірі 2662.40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Повний текст рішення складений 14.05.2026 року. 

Суддя Хустського 
районного суду: Довжанин М. М.