ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/1359/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Савонюк М.Я.) в адміністративній справі №340/1359/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про забезпечення позову,- 

ВСТАНОВИВ:
11.03.2026 ОСОБА_1 , до подання позовної заяви, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії, пов`язані з заходами призову його на військову службу під час мобілізації, на особливий період до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі.
Заява обґрунтована наступним. Так позивач 30.10.2019 був виключений з військового обліку, відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” як раніше засуджений до позбавлення волі за скоєння тяжкого злочину, а тому не може бути військовозобов`язаним. Поряд з цим, ІНФОРМАЦІЯ_3 без його згоди, відповідного звернення та проходження ВЛК був поставлений на військовий облік. Зауважує, що існує реальна загроза того, що до моменту розгляду справи по суті, ОСОБА_1 можуть примусово призвати (мобілізувати) на військову службу, адже відповідачем оформлено на його ім`я повістку №6706115 від 26.02.2026 та наказ роботодавця - ТОВ “Петрол Контакт”, від 05.03.2026 №86-ОД про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 25.03.2026 на 9 год. 00 хв. для уточнення облікових даних та проходження медичного огляду. Вказує, що у випадку призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить виконання рішення суду, якщо таке буде прийнято на його користь. 
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення заяви та забезпечити позов шляхом визначеним в ній.
В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що без застосування забезпечення позову він буде примусово мобілізований, а отже отримає статус військовослужбовця. Зазначене призведе до неможливості захисту прав та інтересів ОСОБА_1 за результатами розгляду справи, а також не ефективним та не відновить порушене його право. Скаржник вважає, що вжиття заходів забезпечення позову по цій адміністративній справі, жодним чином не порушує та не обмежує права відповідача. Також зазначає, що заявник був виключений з військового обліку як особа, що скоїла тяжкий злочин, і не міг бути поновлений у ньому. Зміни в законодавстві не можуть бути поширені на ОСОБА_1 відповідно до ст. 58 Конституції України.
Учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
В судове засідання представники сторін не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи.
Судом апеляційної інстанції розгляд справи здійснено з урахуванням приписів ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову дійшов висновку, що вказані у заяві підстави для забезпечення позову є припущеннями та не можуть вважатись обґрунтованими.
Колегія суддів погоджується з ухвалою суду, якою відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, з огляду на наступне.
Частинами 1 та 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (ч. 6 ст. 154 КАС України).
Отже, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: 
очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 
доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; 
очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Посилання скаржника на те, що без вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.
З матеріалів справи не встановлено підстав, які б свідчили про те, що невжиття судом заходів забезпечення позову створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду справи.
Також як на іншу обставину необхідності вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилається на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 може бути примусово мобілізований і отримає статус військовослужбовця, після чого не можливо буде виконати рішення суду або ефективно захистити інтереси позивача.
Однак, такі доводи заявника не можуть визнаватись достатніми для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки сформульовані як можливість/ймовірність їх настання у майбутньому, тобто ґрунтуються тільки на припущеннях. При цьому, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому. 
В цьому контексті слід враховувати і те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.
Скаржник безпідставно посилається як на підставу у задоволенні апеляційної скарги та заяви про забезпечення позову, на ту обстав ну, що ОСОБА_1 протиправно поновлений на військовий облік, оскільки виключений за скоєння тяжкого злочину. Оцінку цим доводам повинен надати суд при розгляді справи по суті спору.
Натомість, сам факт оскарження дій, бездіяльності або рішень суб`єкта владних повноважень не може автоматично свідчити про те, що такі є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню.
Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви порушено норми процесуального права, підстави для скасування оскарженого судового рішення відсутні.
Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 21.05.2025 у справі №280/2880/24 є помилковим, оскільки правовідносини не є подібними цим.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року в адміністративній справі №340/1359/26 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 30 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак