ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/187/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.07.2025, (суддя суду першої інстанції Науменко В.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в адміністративній справі №340/187/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
УСТАНОВИВ:
13.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
1) визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не розгляду поданої заяви ОСОБА_1 11 листопада 2024 року за вх. №2853 та ненадання відповіді за результатами розгляду звернень щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”;
2) визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення нарахування ОСОБА_2 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам” за періоди - з 09.11.2023 р. по 24.07.2024 р, у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування;
3) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) підготувати та направити до військової частини НОМЕР_2 документи, необхідні для виплатити ОСОБА_2 в повному розмірі додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам” за періоди - з 09.11.2023 р. по 24.07.2024 р., у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування;
4) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) виплатити ОСОБА_2 в повному розмірі додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам” за періоди - з 09.11.2023 р. по 24.07.2024 р, у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем не в повній мірі нараховано та виплачено позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарського-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, отриманим 25.03.2023 року. Тому позивач змушений був звернутись до суду для захисту своїх прав.
Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 18.07.2025 відмовив у задоволені позовних вимог.
Не поголившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Позивач наголошує, що він перебував на лікуванні через раніше перенесену акубаротравму про що вказано в медичних документах. Також, позивач зазначає, що Положенням №402 не передбачені повноваження ВЛК роботи заключення про причинно-наслідковий зв`язок періоду стаціонарного лікування а медичному закладі. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав. 
Судом встановлено, що відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_5 №285 від 08.04.2023 року (а.с. 26) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу населеного пункту Бахмут, Донецької області, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань з недопущення оточення збройними формуваннями російської федерації міста Бахмут, Донецької області, при виконанні бойового завдання отримав поранення – акубаротравму, стан після отриманої травми, згідно довідки форми 100 № 9226 - “середній”, інформація про евакуацію, характер отриманого поранення відсутні. 
Згідно довідки (виписаної від руки) від 25.03.2023 року, був оглянутий лікарем військової частин НОМЕР_6 , за результатами огляду рекомендовано уникати фізичних навантажень та виходи в наряди на 6 днів, призначено амбулаторне лікування в межах військової частини (а.с. 27 зв.).
Огляд Військово-лікарською комісією не проводився, ступінь тяжкості отриманої 25.03.2023 року акубаротравми не визначено.
Позивач вказує, що його стан поступово погіршувався, про що він повідомляв командування в/ч НОМЕР_2 , та з 09.11.2023 року, за направленням командира, був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства “Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради”, де позивач перебував на стаціонарному лікуванні:
- з 09.11.2023 по 06.06.2024, виписка №8219/23 (а.с. 28);
- з 06.06.2024 по 24.07.2024 виписка №1068/182 (а.с. 29).
Відповідно до свідоцтва про хворобу №425 від 24.07.2024 року, військово-лікарською комісією було проведено огляд ОСОБА_1 . У свідоцтві вказано: “… Зі слів 25.03.2023 року потрапляє під артилерійський обстріл та зазнає впливу вибухової хвилі…, лікування отримав у медичній роті… Після отриманого лікування відмічає покращення стану та знову починає залучатись до виконання бойових завдань… Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Шизоафективний розлад, депресивний тип, у вигляді частих слухових імперативних галюцинацій, неповна ремісія. (F25.1). Захворювання, Так, пов`язане з проходженням військової служби. ….Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.”. 
Позивач вважає, що період його стаціонарного лікування повинен бути оплачений виходячи з розміру грошової винагороди 100 000 грн пропорційно дням лікування, у зв`язку з чим звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не мав підстав для нарахування позивачеві збільшеної суми грошової пропорційно дням перебування на лікуванні. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно статті 1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та від 24.02.2022 р. № 69 “Про загальну мобілізацію” Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.
Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі по тексту – Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 р. № 912/з/29, абзацами 3, 4 п. 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості періодів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
До того ж, такої умови, як безперервність перебування на лікуванні, для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. приписами Постанови №168 не передбачено.
Відтак, у спірних правовідносинах по даній справі підлягають застосуванню саме приписи постанови Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28.02.2022 №168.
Нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України є Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2022 №402.
Відповідно до пункту 2.1 Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово - лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій , травм каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Отже, постанови ВЛК оформляються, у тому числі, у формі свідоцтва про хворобу.
Як видно із довідки про обставини травми від 08.04.2023 року №285 (а.с. 26) під час захисту Батьківщини у складі військової частини НОМЕР_5 , солдат ОСОБА_1 . 25.03.2023 року отримав акубаротравму за обставин: Безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань з недопущення оточення м. Бахмут Донецької області, у тверезому стані та індивідуальних засобах захисту.
При цьому, матеріали справи не містять доказів, що вказують на ступінь тяжкості отриманої 25.03.2023 року травми ОСОБА_1 , евакуації для подальшого перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення. На стаціонарне лікування позивач був направлений лише через півроку після отриманої акубаротравми, а за висновком Військово-лікарської комісії, вказаним у свідоцтві про хворобу від 24.07.2024 року №425, “Захворювання, Так, пов`язане з проходженням військової служби” (а не з захистом Батьківщини).
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_5 №285 від 08.04.2023 року (а.с. 26) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу населеного пункту Бахмут, Донецької області, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань з недопущення оточення збройними формуваннями російської федерації міста Бахмут Донецької області при виконанні бойового завдання, отримав поранення – акубаротравму, стан після отриманої травми згідно довідки форми 100 № 9226 “середній”, інформація про евакуацію, характер отриманого поранення відсутні. Крім того, вказана довідка не містить печатки лікаря.
З 04.09.2023 року позивача було зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Згодом, за направленням командира військової частини НОМЕР_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 09.11.2023 року по 24.07.2024 року, після проходження якого, позивача було оглянуто військово-лікарською комісією та відповідно до свідоцтва про хворобу №425 від 24.07.2024 року військово-лікарською комісією було проведено огляд ОСОБА_1 . У свідоцтві вказано діагноз - Шизоафективний розлад, депресивний тип, у вигляді частих слухових імперативних галюцінацій, неповна ремісія. (F25.1). Захворювання, Так, пов`язане з проходженням військової служби. Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Посилання на акубаротравму у свідоцтві про хворобу вказано лише в блоці “Короткий анамнез” і “Зі слів”. 
Отже, будь-якого причинно-наслідкового зв`язку між отриманим позивачем 25.03.2023 пораненням (акубаротравмою) та встановленим ВЛК захворюванням (шизоафективний розлад, депресивний тип, у вигляді частих слухових імперативних галюцінацій, неповна ремісія) матеріали справи не містять.
Доказів оскарження позивачем результатів огляду військово-лікарської комісії, викладених у свідоцтві про хворобу №425 від 24.07.2025 року матеріали справи не містять.
Встановлені обставини справи свідчать, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 09.11.2023 року по 06.06.2024 року та з 06.06.2024 року по 24.07.2024 року.
Згідно виписки №8219/23 від 06.06.2024, позивач двічі після поранення проходив гарнізонну ВЛК - 11.05.2023 року №111 та 11.07.2023 року №5737, за наведеними у виписці діагнозами, під час обох вказаних оглядів ознак шизофреноподібного розладу у позивача не було виявлено. Разом з тим, вказаних висновків ВЛК матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що за встановлених обставин вищевказані умови нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) не дотримані, оскільки матеріалами справи не підтверджуються, а позивачем в ході розгляду справи не доведені. 
Відтак, позивач не мав підстав для нарахування додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. за пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарського-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Таким чином, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.
Що стосується позовної вимоги щодо неотримання позивачем відповіді на його заяву від 11.11.2024 року, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до матеріалів справи, 11.11.2024 року позивач звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому за час перебування на стаціонарному лікуванні з 09.11.2023 року по 24.07.2024 року додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за періоди стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я після травми, отриманої 25.03.2023 року (а.с. 31), та, відповідно до змісту позову, наголошує, що відповіді на заяву не отримав. 
Разом з тим, матеріали справи містять докази отримання позивачем відповіді на його заяву від 11.11.2024 року (а.с. 70). 
Відтак, позовні вимоги у зазначеній частині є необґрунтованими та задоволенню також не підлягають.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в межах доводів апеляційної скарги немає підстав для зміни чи скасування судового рішення.
Відтак, колегія суддів вважає за необхідне залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 в адміністративній справі № 340/187/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай