Справа № 357/19431/25
Провадження № 2/357/782/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Ярмола О. Я. ,
при секретарі – Вдовика А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за договором № 4406719 від 21.02.2024 року загальною сумою 23871,43 грн., та судові витрати по справі, з яких: 10 000 грн. витрати на професійну правничу допомогу, 2 422,40 грн. витрати зі сплати судового збору, а також, просили в порядку ч. 10, ч. 11 ст. 265 ЦПК України, зобов`язати орган (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І =((si*s):100) -s, де І-сума інфляційних втрат; si-індекс інфляції за певний період; s-сума заборгованості; 100-переведення відсотків, Розрахунок 3% річних:С*3:100:365*Дн., де С сума основного боргу; 3 - 3%річних; 100-переведення відсотків; 365 кількість днів уроці; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3%річних з відповідача на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»; роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
В обґрунтування позову вказано на те, що 21.02.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4406719 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За умовами цього договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сторони погодили, що сума кредиту складає 4000,00 грн, строк кредиту - 360 днів: з 21.02.2024 року по 15.02.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачкою вказано особисто під час укладення договору.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу кредит у сумі 4000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
25.11.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідачки.
Представник позивача зазначає, що відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4406719 строк дії кредиту 360 днів: з 21.02.2024 року по 15.02.2025 року, станом на дату укладення договору факторингу від 25.11.2024 року № 25/11/2024, строк дії Договору № 4406719 від 21.02.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 25.11.2024 року по 14.02.2025 року за (81 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 2,5% в день, у розмірі 5604,97725 грн. 
Всупереч умовам договору, відповідач не виконала свого зобов`язання, після укладення договору факторингу та переходу права вимоги не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості ані на рахунки позивача, ані на рахунки первісного кредитора, а тому відповідачка має перед позивачем заборгованість за Договором № 4406719 від 21.02.2024 року загальною сумою 23871,43 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 2767,89 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 15498,56 грн., нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 81 календарних дні = 5604,97725 грн.
Відповідач ОСОБА_1 надала до суду поясненя на позовну заяву, та зазначила, що, дійсно між нею та первісним кредитором був укладений кредитний договір № 4406719 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.02.2024р. Відповідно до цього договору відповідач отримала кошти у розмірі 4000 грн. на строк 360 днів, стандартна процентна савка 2,5%. Однак відповідач не погоджується із розміром нарахованих відсотків у сумі 21103,53725 грн., оскільки відповідно ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. В даному випадку сплата відсотків за договором встановлена в розмірі 2,5%, що більш ніж в два рази перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений ЗУ «Про захист прав споживачів», а отже суперечить нормі Закону України «Про споживче кредитування». Ввважає, що нарахування такого високого рівня відсотків перевищує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права як споживача, тому вимога позивача про стягнення суми заборгованості за відсотками є завищеною. А тому беручи до уваги розмір отриманого кредиту, часткове виконання виконання відповідачем своїх зобов`язань, а також неспівмірність нарахованих відсотків із сумою фактично отриманих коштів, відповідач вважає заявлений розмір відсотків таким, що є надмірним та неспівмірним із основним зобов`язанням. відповідач просить зменшити розмір нарахованих відсотків до розміру, який буде співмірним із сумою отриманого кредиту та обставинами даних правовідносин до 1000 грн . Також просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог поданих в порядку ч. 10, ч. 11 ст. 265 ЦПК України.
Крім того, відповідач зазначила, що відшкодування заявлених представником позивача витрат на правничу допомогу у розмірі обумовленого сторонами угодою є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт, просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000 грн. 
04.02.2026 суд постановив ухвалу, якою прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та витребувано в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» докази по справі.
16.03.2026 на адресу суду від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" надійшла запитувана інформація в порядку виконання ухвали суду від 04.02.2026. 
17.03.2026 відповідач ОСОБА_1 подала суду пояснення по справі. 
18.03.2026 від представника позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» через ЕКЕС надійшло клопотання про повернення письмових пояснень відповідача, які подані в порушення вимог ЦПК. 
Однак суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про повернення письмових пояснень відповідача особі, яка їх подала.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 03.03.2026 від представника позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» через ЕКЕС надійшла заява з проханням розглянути дану справу без його участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заоного рішення по справі не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала суду пояснення по справі, розгляд справи просила проводити за її відсутності. 
З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин.
Фактичні обставини справи.
Судом установлено, що 21.02.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і ОСОБА_1 укладено договір № 4406719 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який було підписано електронним підписом позичальника. За умовами цього договору відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн строком кредитування 360 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальницею погоджено умови пільгового кредитування (зниженої відсоткової ставки) на умовах 0,01 % у день. У разі невиконання останньою зазначених у договорі умов відповідно до п.1.4.2 Договору, застосовувалася стандартна процентна ставка кредитування у розмірі 2,50% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 40000,00 гривень (п.1.2, п.1.3, п.1.4.1, п.1.6.1 Договору).
Кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 (п. 2.1 Договору).
Кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач підписав договір одноразовим ідентифікатором «23806».
Аналогічні умови зазначено у Паспорті споживчого кредиту, який також підписано відповідачем.
Також, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «23806» відповідачем 21.02.2024 о 17:59:38 підписано Додаток № 1 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) до Договору № 4406719 від 21.02.2024, 07.03.2024, 12.03.2024, 15.04.2024 та Додаток № 2 до Договору № 4406719.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 4000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану Банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 19.12.2024 року.
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему на підставі укладеного Договору №03012024-1 від 03.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА»
В порядку виконання ухвали суду про витребування доказів, 16.03.2026 АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" повідомило, що Банківська картка № НОМЕР_2 , була емітована Банком, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).
Із наданої відповіді також вбачається, що за період з 21.02.2024 включно та протягом наступних п`яти календарних днів, дійсно було зарахування коштів у сумі 4000 грн. на зазначену картку.
Згідно з розрахунком ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», заборгованість ОСОБА_1 за договором № 4406719 за період з 21.02.2024 по 25.11.2024 становить 20266,45 грн., з якої заборгованість по тілу кредиту - 2767,89 грн., заборгованості за процентами - 15498,56 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 2000 грн.
25.11.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено договір факторингу №25/11/2024, за умовами якого ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 4406719.
Відповідно до умов Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступати факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1 Договору факторингу).
Згідно з п. 1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта,- підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №25/11/2024 року від 25.11.2024 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» складає 20266,45 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту - 2767,89 грн., заборгованості за процентами - 15498,56 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 2000 грн.
Оскільки, станом на день укладення договору факторингу від 25.11.2024 року № 25/11/2024, строк дії Договору № 4406719 від 21.02.2024 року не закінчився, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою за період з 25.11.2024 року по 14.02.2025 року за 81 календарних днів у розмірі 5604,97725 грн. 
Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним Кредитним договором, Відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови Кредитного договору.
Отже, з огляду наведеного, вимоги Позивача до Відповідача є доведеними та обґрунтованими, а тому заборгованість за тілом кредиту ( 2767,89 грн.) підлягає стягненню з відповідача на коритсь позивача.
Щодо стягнення заборгованості за процентами, слід зазначити наступне.
За даними наданого розрахунку заборгованості, сформованого Первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання Договору, а саме: з 21.02.2024 року по 25.11.2024 року (Дата укладання Договору факторингу), у Відповідача перед Первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 15498,56 грн. 
Відповідно до пункт 1.1. Договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024. За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4332204 строк кредиту 360 днів: з 21.02.2024 по 15.02.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 25.11.2024 року №25/11/2024, строк дії Договору № 4406719 від 21.02.2024 року не закінчився. 
А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «Українські Фінансові Операції» у період з 25.11.2024 року по 14.02.2025 року (81 календарних днів) було здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі= 5604,97725 грн.( 2767,89 грн * 2,5 % = 69,19725 грн* 81 календарних дні = 5604,97725 грн.)
Водночас, слід зазначити, що 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесені зміни до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Водночас, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5% (тобто з 24.12.2023 до 21.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно); починаючи з 20.08.2024 та надалі -1%.
У той же час, договір № 4406719 про надання споживчого кредиту, укладений 21.02.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та згідно з п. 1.4.1 Договору розмір денної відсоткової ставки в межах строку кредитування (360 днів) складає 2,5%.
Ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Суд, проаналізувавши умови кредитного договору, у контексті щоденної відсоткової ставки за користування кредитом протягом строку кредиту з 21.02.2024 до 15.02.2025 (закінчення строку кредиту) у взаємозв`язку із положеннями ч.5 ст.8, ч.5 ст.12 та п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», встановив, що умова п. 1.4.1 Договору щодо сплати щоденних відсотків за користування сумою кредиту протягом визначеного строку у розмірі 2,5% у день, порушує права відповідача, як споживача кредитних послуг щодо відповідності умов Кредитного договору положенням Закону України «Про споживче кредитування» в контексті максимальної щоденної відсоткової ставки, що визначена цим нормативно-правовим актом, починаючи із 24.12.2023.
За даним договором,, у період з 21.02.2024 по 21.03.2024 (30 календарних днів) нарахування відсотків Первісним кредитором відбувалося за зниженою ставкою 0,01 %, а з 22.03.2024 по 21.04.2024 нараховувалась стандартна процентна ставка 2, 5 %, що становить 415,14 грн, та є правомірним нарахуванням.
У період з 22.04.2024 по 14.02.2025 відповідно до п.17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», відсотки підлягають перерахуванню, виходячи з такого.
За період з 22.04.2024 року по 19.08.2024 року на суму боргу 2767,89 грн (за 120 календарних днів) становить 4982,40 грн. (2767,89 *1,5%*120). 
За період з 20.08.2024 року по 25.11.2024 року на суму боргу 2767,89 грн (за 99 календарних днів) становить 2740,32 грн. (2767,89 *1%*99).
За період з 26.11.2024 року по 14.02.2025 року на суму боргу 2767,89 грн (за 81 календарних днів) становить 2242,08 грн. (2767,89 *1%*81).
Отже, загальний розмір відсотків у період строку кредиту з 21.02.2024 до 15.02.2025 складає 10379,94 грн.
Щодо заявленої позовної вимоги в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України про зазначення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за наведеною позивачем формулою, суд вказує наступне.
Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Згідно з ч. 11 ст. 265 ЦПК України, остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
З наведених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом, а не обов`язком, у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч. 10 ст. 238 ГПК України (ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд із урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.
За приписами п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 12.12.2023, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
З огляду на викладене, суд вважає, що наразі вимога позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. 10, ч. 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3 % річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Також, суд вважає, що не підлягає до стягнення з відповідача розмір нарахованих штрафних санкцій первісним кредитором на суму 2000 грн. за період 21.02.2024 по 25.11.2024, тобто в період дії в Україні воєнного стану (п.18 Перехідних положень ЦК України) 
Розподіл судових витрат у справі.
Разом із позовною заявою позивачем ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заявлено вимогу про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на його користь судових витрат, понесених у справі, що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн та судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.
На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір № 01-08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та адвокатом Дідухом Є.О.; детальний опис робіт (наданих послуг) № 4406719 від 14.11.2025, акт № 4406719 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024, рахунок на оплату №4406719 -2025 від 20 липня 2025 р. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості й верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, завищений щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, і не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи надані представником позивача докази в підтвердження здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правничої допомоги та враховуючи, що справа розглядалася в спрощеному провадженні, а також, враховуючи, що розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, та існує багато судової практики в даній категорії спору, враховуючи пропорційність та співрозмірність вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги про відшкодування позивачу витрат на оплату правничої допомоги в сумі 3000 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 55,08 % (13147,83 х 100 : 23871,43 ) то судові витрати (судовий збір 2422,40 грн. + витрати правничої допомоги 3000 грн.) становитимуть 2986,66 грн. (5422,40 х 55,08 % :100).
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд - 

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4406719 від 21.02.2024 року у розмірі 13147,83 грн. (тринадцять тисяч сто сорок сім гривень 83 копійок ), з яких: 2767,89 грн - сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту), 10379,94 грн. - сума забороговності за відтками ) та судові витрати у сумі 2986,66 грн. 
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», код ЄДРПОУ: 40966896, адреса місцезнаходження: вул. Глибочицька, буд. 40, приміщення 19 літера «Н», «П», м. Київ, індекс 04070;
Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
З урахуванням норми ч. 5 ст. 268 ЦПК України, повний текст рішення складено та підписано 28.04. 2026 року. 

Суддя 	О. Я. Ярмола