СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/1852/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича (вх. №513 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 (повний текст складено 27.02.2026) у справі № 922/1852/25 
за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодієвська, буд. 11)
до Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича, м.Харків ( м. Харків, вул. Молодіжна, буд. 247) 
про стягнення 142 779,75 грн, 

ВСТАНОВИВ:
28.05.2025 позивач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича про стягнення заборгованості у розмірі 142779,75 грн, з яких: 139169,18 грн - заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 з жовтня 2023 року по березень 2024 року та з жовтня 2024 по березень 2025 року; 194,94 грн - абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 за період з червня 2024 по березень 2025; 3415,63 грн - заборгованість за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 за період з червня 2024 по березень 2025.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі № 922/1852/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Асрян Бабкена Мусайовича на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість в сумі 142 779,75 грн, з яких:
- 139169,18 грн - заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 з жовтня 2023 року по березень 2025 року;
- 194,94 грн - абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 за період з червня 2024 по березень 2025;
- 3415,63 грн - заборгованість за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 за період з червня 2024 по березень 2025, крім того, 2422,40 грн судового збору та поштові витрати в розмірі 60,00 грн.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що факт наявності заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 139169,18 грн за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2023 року по березень 2025 року підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи.
Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов індивідуального договору та вимоги чинного законодавства, суд першої інстанції визнав вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2023 року по березень 2025 року у розмірі 139169,18 грн правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Перевіривши наданий позивачем розрахунок абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з червня 2024 року по березень 2025 року, суд першої інстанції встановив, що даний розрахунок є арифметично правильний, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам індивідуального договору, у зв`язку із чим, суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення 194,94 грн абонентської плати, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" про стягнення з відповідача вартості технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором від 01.07.2022 за період з червня 2024 року по березень 2025 року у розмірі 3415,63 грн є обґрунтованими та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.
Фізична особа-підприємець Асрян Бабкен Мусайович з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі № 922/1852/25 і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає таке:
- акти обстеження системи теплоспоживання №176/1448 від 16.05.2024 та №176/1479 від 10.07.2024, акти готовності до опалювального сезону, акти преддоговірного обстеження, акти виконаних робіт, акти звіряння відпуску та отримання теплової енергії складені працівниками КП «Харківські теплові мережі» без участі відповідача та без доступу до його приміщень, оскільки на момент обстеження приміщення були зачинені. У зв`язку із цим, на переконання скаржника, представники позивача фактично не могли встановити наявність чи відсутність спільної системи опалення між приміщеннями відповідача та житловим будинком. На думку апелянта, зазначені документи містять недостовірні відомості щодо наявності у приміщеннях відповідача централізованої системи теплопостачання, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 78 ГПК України;
- суд першої інстанції не надав оцінки довідці КП «Харьковские тепловые сети» від 20.09.2012 №111, у якій зазначено, що у приміщенні площею 220,1 кв.м за адресою вул. Полтавський шлях, 17А система централізованого опалення відсутня;
- розрахунок теплових втрат, який виготовлений ФОП Шевель І.М. був погоджений самим КП «ХТМ» 27.01.2026, а складений за результатами обстеження акт №УКС/49 від 27.01.2026 підтверджує відсутність у приміщеннях відповідача опалювальних приладів централізованого опалення та наявність лише ізольованих транзитних трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення;
- позивачем неправильно виконано розрахунок нарахувань за теплову енергію. Другий рядок таблиці містить інформацію – 100,8 м2 - площа квартир з автономним опаленням, тобто нежитлові приміщення відповідача 219 м2 та 220,5 м2 з автономним опаленням не включені до загальної площі квартир будинку з автономним опаленням. Крім того, у розрахунку КП «ХТМ» зазначено, що приміщення відповідача є приміщеннями з транзитними мережами опалення, однак попри це нарахування проведені таким чином, ніби приміщення повністю опалюються від централізованої системи теплопостачання. На думку апелянта, позивач не врахував наявність у відповідача автономного опалення, яке існує ще з 2012–2013 років, а жодних реконструкцій чи змін у системі опалення після цього не здійснювалося;
- представник позивача у судовому засіданні в суді першої інстанції не зміг пояснити, на підставі якого саме пункту Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону №315, було здійснено спірні нарахування. Також, за твердженням скаржника, представник позивача пояснив, що при розрахунку транзитні трубопроводи вважалися неізольованими, хоча фактично вони є ізольованими, що істотно впливає на обсяг тепловтрат та розмір нарахувань. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.03.206 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича на рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі № 922/1852/25 залишено без руху. Фізичній особі-підприємцю Асряна Бабкена Мусайовича встановлено строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків – десять днів з дня вручення заявникові копії даної ухвали. У вказаний строк заявником має бути надано суду: докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн. 
25.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від апелянта надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 3376), до якої надані докази сплати судового збору у розмірі 3663,60 грн, що підтверджується квитанцією № 9635-0736-2821-4613.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича на рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі № 922/1852/25. Розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича на рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі № 922/1852/25 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без виклику учасників справи. Позивачу встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянтові. Витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1852/25.
31.03.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/1852/25.
08.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №3940), в якому заявник просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2026 – без змін.
У відзиві позивач зазначає, що:
- відповідачу належать нежитлові приміщення, які розташовані у багатоквартирному будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». При цьому система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому. На підтвердження факту споживання відповідачем теплової енергії позивач посилається на акти підключення та відключення опалення, а також акти готовності системи опалення до опалювального сезону. За твердженням позивача, зазначені акти підписані уповноваженими представниками КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача будинку - КП «Житлокомсервіс», а тому є належними та допустимими доказами подачі теплоносія до внутрішньобудинкової системи будинку та функціонування системи теплопостачання у спірний період;
- доводи апелянта про те, що представники позивача не мали доступу до приміщень відповідача є неправильними. КП «ХТМ» зазначає, що ним були вжиті всі необхідні заходи для проведення обстеження, однак приміщення відповідача були зачинені, а доступ до внутрішньобудинкових мереж був відсутній. Позивач наголошує, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» саме споживач зобов`язаний забезпечити доступ представникам виконавця комунальної послуги для проведення технічних та профілактичних оглядів. На думку позивача, саме бездіяльність відповідача унеможливила проведення повного огляду приміщень та фіксацію технічного стану мереж;
- щодо посилань апелянта на довідку від 20.09.2012 №111 про відсутність централізованого опалення у приміщенні позивач зазначає, що спірні нарахування здійснювалися не за наявність опалювальних приладів, а за теплову енергію, яка надходить від транзитних трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення, що проходять через приміщення відповідача. Крім того, позивач вказує, що зазначена довідка складена ще у 2012 році та не стосується спірного періоду 2023–2025 років;
- позивач також не погоджується із доводами апелянта щодо Розрахунку теплових втрат, виготовленого ФОП Шевель І.М. КП «ХТМ» зазначає, що такий доказ був поданий відповідачем лише 17.02.2026, тобто з істотним пропуском процесуальних строків, без повідомлення про намір подати цей доказ пізніше та без заявлення клопотання про поновлення строку на його подання. Саме з цих підстав, на думку позивача, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у долученні зазначеного розрахунку до матеріалів справи;
- будинок за адресою вул. Полтавський шлях, 17-А не обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії, а тому нарахування здійснювалися відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону №315;
- відповідач протягом тривалого часу знав про нарахування за теплову енергію від транзитних трубопроводів, однак не скористався своїм правом надати власний розрахунок теплового навантаження чи інші необхідні вихідні дані для здійснення індивідуального розрахунку. У зв`язку із цим позивач вважає правомірним застосування власного розрахунку теплових втрат;
- відповідно до Формули 3 Методики №315 у випадку ненадання власником приміщення необхідних вихідних даних трубопроводи вважаються неізольованими. Оскільки відповідач не надав ані позивачу, ані суду необхідних даних для проведення індивідуального розрахунку, позивач вважає правомірним застосування відповідних вихідних даних при здійсненні нарахувань;
- між сторонами протягом декількох років велося листування, у межах якого відповідачу неодноразово пропонувалося надати власний розрахунок теплових втрат від трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення, однак відповідач цим правом не скористався. У зв`язку із цим позивач вважає помилковими доводи апелянта щодо неправильності здійсненого розрахунку заборгованості. 

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини справи.
Фізична особа-підприємець Асрян Бабкен Мусайович згідно з договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.11.2017 є власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 13, 14а,17-:-22 та антресолі № 23а, 25, загальною площею 220,5 кв.м в житловому будинку літ. «А-5» за адресою вул. Полтавський шлях, 17-А в м. Харкові та власником нежитлових приміщень відповідно до договору купівлі-продажу від 28.04.2004 першого поверху № 14, 14а,16,26, антресолі № 24, 25а загальною площею 219 в житловому будинку літ «А-5» за адресою вул. Полтавський шлях, 17-А в м. Харкові.
Вищезазначені нежитлові приміщення розташовані в будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП “Харківські теплові мережі”. Система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому.
Постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки та об`єкти соціальної сфери позивач здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а постачання гарячої води – цілодобово, вказані розпорядження є публічною інформацією та розміщені в загальному доступі на сайті Харківської міської ради.
Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень підтверджується актами № 176/285 від 24.10.2023; № 176/1038 від 24.03.2024; № 176/1476 від 23.10.2024 про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалюваного сезону 2023-2024 до будівель в цілому. Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача будинку.
Будинок за зазначеною адресою не обладнаний приладом обліку, нарахування за послугу з постачання теплової енергії здійснюється Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика розподілу).
Відповідно до загальних положень Методики розподілу Методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення здійснюється відповідно до розділів III, IV цієї Методики.
Надання послуги з постачання теплової енергії за індивідуальним договором На підставі частини 5 статті 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1023), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 було розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі – Договір).
Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021. Даний договір укладений з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором, який є публічним договором приєднання, складається з:
- плати за послуги, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначено відповідно до законодавства;
- плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України.
Оскільки, нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 17-А знаходяться в контурі житлового будинку, починаючи з 01.12.2021 надання послуги з постачання теплової енергії відповідачу за цією адресою здійснюється на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до положень пункту 51 Договору цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
Відповідно до п. 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
Таким чином, факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії у опалювальний період 2023-2024 - є фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору).
Факт отримання теплової енергії підтверджується актами про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалюваного сезону 2023-2024 р.р.
Відповідно до п. 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Відповідно до п. 32 Договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Згідно п.33. Договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Відповідно до п.34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Відповідачу направлялися рахунки-фактури за спожиту теплову енергію.
Таким чином, за розрахунком позивача, заборгованість за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 139169,18 грн, яка утворилась за період з жовтня 2023 року по березень 2025 року.
Відповідно до п. 30 Договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування.
Відповідачу направлялися рахунки-фактури.
За розрахунком позивача, заборгованість з абонентської плати за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 194,94 грн за період з червня 2024 року по березень 2025 року.
Також, з 01.07.2022 набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного, який опублікований на офіційному сайті КП “Харківські теплові мережі” в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01.06.2022.
Відповідно до положень пункту 30 Договору цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
Відповідно до п. 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від Виконавця послуги, або фактичного отримання послуги.
Факт отримання відповідачем послуги підтверджується актами включення та відключення до джерела теплової енергії (додаються). Вищезазначені акти підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача будинку. Крім того у відповідності до умов договору роботи з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання фіксуються актами готовності, в межах позовних вимог таким доказом виконаних робіт є акти готовності системи опалення до опалювального сезону 2024-2025 за № 176/186 від 11.08.2023 та акт № 176/755 від 11.07.2024.
Відповідно п. 5 виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги затвердженою вартістю в строки та умови зазначені цим Договором.
Відповідно до п.6 технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання проводиться відповідно до переліку адрес будинків, зазначених у Додатку 1, та включає комплекс робіт, які визначені на підставі Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150.
Відповідно до п. 13 Договору розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги сплачується споживачем виконавцю щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Відповідачу направлялися рахунки-фактури за послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду.
Таким чином, за розрахунком позивача, заборгованість з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності складає 3415,63 грн, яка утворилась за період з липня 2024 по березень 2025.
Як стверджує позивач, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача, складає 142 779, 75 грн, з яких:
- 139169,18 грн - заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 з жовтня 2023 року по березень 2025 року;
- 194,94 грн - абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 за період з червня 2027 по березень 2025;
- 3415,63 грн - заборгованість за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 за період з червня 2024 по березень 2025.
Суд першої інстанції повністю задовольнив позовні вимоги, що стало підставою для звернення відповідача до апеляційного суду зі скаргою.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає про таке. 
Предметом розгляду даної справи у суді першої інстанції були вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за невиконання зобов`язань за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 з жовтня 2023 року по березень 2025 року у розмірі 139169,18 грн; 194,94 грн - абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 за період з червня 2024 по березень 2025; 3415,63 грн - заборгованість за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 за період з червня 2024 по березень 2025.
Натомість, предметом розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції є законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яким вимоги позивача були задоволені у повному обсязі. 
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
За приписами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
В силу положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України унормовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (ч. 1 ст. 630 ЦК України).
Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається оскільки вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.
Частиною 6 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Судами встановлено, що спірні правовідносини за період з жовтня 2023 по березень 2025 року, які виникли між сторонами у даній справі регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (№2189-VІІІ від 09.11.2017), який введено в дію з 01.05.2019 та він є чинним.
Законом України "Про житлово-комунальні послуги" регулюються основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки,).
За наведеним у п. 2, 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VІІІ визначенням:
житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;
виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;
індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами.
За приписами ч. 1 ст. 4 Закону №2189-VІІІ законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. До повноважень Кабінету Міністрів України належать: затвердження правил надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком; затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуг з постачання теплової енергії" (далі також - Правила), які набули чинності з 04.09.2019, відповідно до яких, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст. 14 Закону (п. 13 Правил).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Закону № 2189-VІІІ за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним ст.6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії).
Згідно із Законом України №2189-VІІІ договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постанов Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 та №1023.
Відповідно до Правил у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022:
- індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем;
- індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку);
- фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
- у разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни.
- споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту.
Форма індивідуального договору про надання комунальної послуги, затверджена постановами Кабінету Міністрів України № 1022, 1023 від 08.09.2021.
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII передбачено, що не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону (тобто не пізніше 01.05.2020) співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з ч. 1 ст. 14 цього Закону, а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин.
Водночас, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в п. 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до ч. 7 ст. 14 цього Закону.
Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закон №2189-VІІІ у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин. Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23).
Як вбачається із оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що, доведеним є факт отримання відповідачем послуг з постачання теплової енергії наданої КП «ХТМ» до житлового будинку по вул. Полтавський шлях, 17-А в м. Харкові, в якому знаходиться нежитлові приміщення ФОП Асряна Б.М.,і це підтверджуються наданими позивачем доказами.
Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними з огляду на таке.
Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження факту споживання відповідачем теплової енергії позивач надав суду акти готовності до опалювального періоду та акти підключення/відключення споживача на початку/наприкінці опалювального сезону. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що акти підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалюваного сезону і акти готовності до опалювального періоду 2023-2024, 2024-2025 підтверджують підключення усього будинку за адресою м. Харків, Полтавський Шлях, буд. 17А.
Разом з тим, вказані акти самі по собі не підтверджують факту споживання теплової енергії саме нежитловими приміщеннями відповідача як окремим споживачем послуги централізованого опалення та не свідчать про наявність у таких приміщеннях функціонуючої системи централізованого опалення у спірний період. Такого висновку прийшла колегія суддів з огляду на наступне.
Як стверджує апелянт, Акти обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 176/1448 від 16.05.2024 та № 176/1479 від 10.07.2024, Акти підключення/відключення в зв`язку з початком/закінченням опалювальних сезонів № 176/285 від 24.10.2023, № 176/1038 від 24.03.2024, № 176/1476 від 23.10.2024, Акти № 176/186 від 11.08.2023 та 176/755 від 11.07.2024 готовності до опалювального періоду 2023- 2024 р.р. та 2024-2025 р.р., Акти преддоговірного обстеження від 11.07.2024, Акти виконаних робіт по наданню послуг з постачання теплової енергії за 2024 -2025 р.р., Акти звіряння об`єднані відпуску-отримання теплової енергії та розрахунків за її використання між КП “Харківські теплові мережі” та абонентом ФОП Асрян Бабкеном Мусайовичем станом на 01.01.2025 та станом на 01.04.2025, на підставі яких виконано нарахування за спожиту теплову складені із внесенням до них недостовірних відомостей щодо наявності в нежитлових приміщеннях централізованої системи теплопостачання. Зазначені документи складалися посадовими особами позивача без присутності споживача та без доступу до приміщення та візуального його огляду, тож не можуть свідчити про те, що система опалення нежитлових приміщень, які належать відповідачу, спільна з системою опалення житлового будинку.
Проаналізувавши вказані документи апеляційний суд звертає увагу на таке. 
Акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 176/1448 від 16.05.2024 (а.с. 11, 1т.) містить наступну інформацію: «На першому поверсі розташоване нежитлове приміщення загальною площею S-220,5 м2 о/р 17600-600-49. Через нежитлове приміщення проходить 5 стояків d=32мм, довжина l=15,5м; 2 стояка d=25мм, довжина l=6,2м. Подача теплоносія верхня. На момент обстеження нежитлове приміщення зачинено, зв`язок зі споживачем відсутній.» Акт підписано представниками КП «ХТМ», зокрема, начальником служби «Теплозбут» Новобаварської філії Дмитро Заздравих та скріплено печаткою. Акт складено за відсутності відповідача.
Отже, представники позивача фактично не мали доступу до приміщення та не могли здійснити безпосередній огляд внутрішньої системи опалення, наявності чи відсутності опалювальних приладів, а також перевірити технічний стан транзитних трубопроводів.
Акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 176/11479 від 10.07.2024 (а.с. 12, 1т.) містить наступну інформацію: «Подача теплоносія – верхня…у зв`язку з уточненням при поточній (24.05.2024) інвентаризації проведені зміни нумерації приміщеньпершого поверху та загальної площі власника приміщень Асряна Бабкена Мусайовича з 220,1 м2 на 219,0м2 до договору купівлі продажу № 143 від 28.04.2004.Через нежитлове приміщення проходить внутрішньобудинковий транзитний трубопровід: d=25мм, загальною довжиною l=6,2м. Ізоляцію підтвердити не має можливості, приміщення зачинено.» Даний акт підписано представниками КП «ХТМ», зокрема, начальником служби «Теплозбут» Новобаварської філії Дмитро Заздравих та скріплено печаткою. 
Отже, представники КП «ХТМ» не мали змоги потрапити до приміщення відповідача, але в акті вказана інформація лише про один трубопровід, що проходить транзитом крізь вказане приміщення. Крім того, попри зазначення в акті про проведення обстеження у присутності відповідача, такий акт не містить: підпису відповідача, його прізвища у відповідній графі та відомостей про відмову від підписання акту.
Разом з тим, Акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 176/127 від 10.06.2025 (а.с. 136, 1т.) містить наступну інформацію: «10.06.2025 зроблено обстеження частини підвалу за адресою вул. Полтавський Шлях, 17А, розташований під нежитловими приміщеннями котрі належать Асрян Б. М. згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від. 07.03.2025 №416850634, S=220,5м2 та S=219,0м2. По підвалу проходять 5 стояків d=40». Даний акт підписано Арсяном Б. М. і представниками КП «ХТМ», зокрема, заступником начальника «Теплозбут» Новобаварської філії Шемковою В. А. та скріплено печаткою. 
Отже, цей акт складено у присутності відповідача. Інформації щодо відмови у доступі до приміщень даний акт не містить. В акті наявна інформація про 5 стояків діаметром 40 мм, що є відмінною від попередніх актів.
Акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 176/1649 від 14.01.2025 (а.с. 164, 1т.) містить таку інформацію: «На момент обстеження нежитлового приміщення в присутності представника Асрян Бабкена Мусайовича приміщення пустуючі, комерційна діяльність не проводиться. Стояки які проходять через нежитлові приміщення зашиті гіпсокартоном, стеля підвісна. В нежитловому приміщенні встановлено автономне опалення (електричний котел). Через нежитлове приміщення проходить 5 стояків d=32мм, довжина l=25м, 2 стояка d=25мм, довжина l=10м. Подача теплоносія верхня.». Акт складено у присутності відповідача, проте відповідач від підпису відмовився, про що було вказано. Даний акт представниками КП «ХТМ», зокрема, заступником начальника «Теплозбут» Новобаварської філії Шемковою В. А. та скріплено печаткою. 
Проаналізувавши наявні у матеріалах справи акти обстеження системи теплоспоживання, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені документи не містять послідовної, узгодженої та однозначної інформації щодо фактичного технічного стану системи теплопостачання нежитлових приміщень відповідача, характеру підключення таких приміщень до внутрішньобудинкової системи опалення, а також обсягу теплової енергії, яка могла фактично надходити до спірних приміщень.
Наведені акти містять взаємно відмінні відомості щодо кількості, діаметру та характеристик транзитних трубопроводів, складені за різних умов та частково без доступу до приміщень відповідача, а тому не можуть безумовно та однозначно підтверджувати фактичний обсяг споживання відповідачем теплової енергії у тому розмірі, який покладений позивачем в основу позовних вимог.
При цьому колегія суддів враховує, що сам позивач у зазначених актах фактично розмежовує поняття централізованого опалення будинку в цілому та наявності у приміщеннях відповідача транзитних трубопроводів і автономного опалення.
Окремо колегія суддів звертає увагу, що в Акті обстеження системи теплоспоживання об`єкту №176/1649 від 14.01.2025, складеному представниками позивача у присутності відповідача, зазначено, що стояки, які проходять через нежитлові приміщення відповідача, «зашиті гіпсокартоном», а стеля у приміщеннях є підвісною.
На переконання колегії суддів, наведені обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки використання конструкцій із гіпсокартону навколо трубопроводів об`єктивно свідчить про їх ізоляцію або, щонайменше, про наявність додаткового відокремлення трубопроводів від внутрішнього простору приміщення.
Колегія суддів враховує, що гіпсокартонні конструкції у подібних випадках широко використовуються саме для закриття та ізоляції інженерних мереж, а простір між коробом та трубопроводами, як правило, заповнюється теплоізоляційними матеріалами. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що позивачем здійснювалося розкриття відповідних конструкцій, перевірка фактичного стану трубопроводів або встановлення відсутності теплоізоляції.
Більше того, наведені відомості узгоджуються зі змістом письмових пояснень відповідача від 17.02.2026, які були прийняті судом першої інстанції до розгляду протокольною ухвалою, у яких зазначено, що за результатами проведеного 27.01.2026 обстеження системи теплоспоживання об`єкта за адресою: вул. Полтавський шлях, 17-А встановлено відсутність у приміщеннях відповідача опалювальних приладів централізованого опалення та наявність ізольованих трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку.
Хоча додані до таких пояснень документи не були прийняті судом першої інстанції як докази у зв`язку із пропуском процесуального строку на їх подання, сам факт посилання відповідача на ізольований характер трубопроводів узгоджується із відомостями, які вже містилися у матеріалах справи, зокрема в Акті №176/1649 від 14.01.2025, складеному самим позивачем.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що станом на момент звернення до суду з даним позовом позивачу було достеменно відомо про: відсутність у приміщеннях відповідача опалювальних приладів централізованого опалення; наявність автономного опалення; проходження через приміщення транзитних трубопроводів; а також про можливу ізольованість таких трубопроводів.
Таким чином, позивач, звертаючись до суду із цим позовом, був зобов`язаний надати належне та обґрунтоване підтвердження того, що здійснений ним розрахунок вартості послуг з постачання теплової енергії відповідає фактичному технічному стану приміщень відповідача та виконаний саме за правилами, встановленими для приміщень з автономним опаленням і транзитними трубопроводами внутрішньобудинкової системи опалення.
Відповідно до пп. 9 п.1 розділу ІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг від 22.11.2018 №315 для приміщень з індивідуальним опаленням та неопалюваних приміщень здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях відповідно до пункту 4 розділу V цієї Методики.
Згідно з п. 4 розділу V Методики №315, обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), визначається розрахунково або за результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення.
При ненаданні власником приміщення інформації для розрахунку за цією формулою виконавцем комунальної послуги або виконавцем розподілу для розрахунку обсягу теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, приймаються такі вихідні дані: трубопровід вважається не теплоізольованим.
Відтак, із аналізу положень Методики №315 слідує, що для приміщень з індивідуальним опаленням законодавцем передбачено окремий порядок визначення обсягу теплової енергії, який пов`язаний виключно із тепловтратами від транзитних трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення, а не із споживанням теплової енергії як повноцінної послуги централізованого опалення.
При цьому застосування розрахунку для неізольованих трубопроводів є допустимим лише за умови відсутності у виконавця комунальної послуги інформації щодо фактичного технічного стану таких трубопроводів.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що здійснений позивачем розрахунок нарахувань за послугу з постачання теплової енергії по споживачу ФОП Асряну Бабкену Мусайовичу (а.с. 54, т.1) не може вважатися належним та достовірним підтвердженням розміру заявленої до стягнення заборгованості, оскільки при його здійсненні позивачем застосовано вихідні дані щодо транзитних трубопроводів як до не теплоізольованих.
На переконання апеляційного суду, позивач не був позбавлений можливості здійснити належне технічне обстеження інженерних систем приміщення відповідача та перевірити фактичний стан транзитних трубопроводів перед застосуванням при розрахунку показників для неізольованих трубопроводів.
Проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивачем проведено відповідну перевірку або встановлено відсутність теплоізоляції трубопроводів у спосіб, який би виключав будь-які сумніви щодо правильності застосованих вихідних даних.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність застосування при здійсненні спірних нарахувань показників саме для неізольованих транзитних трубопроводів, що, у свою чергу, свідчить про недоведеність правильності визначення обсягу теплової енергії та розміру заявленої до стягнення заборгованості.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до розрахунку нарахувань за послугу з постачання теплової енергії, наданого позивачем, довжина усіх транзитних трубопроводів у приміщенні відповідача визначена як 18 м.
Водночас наявні у матеріалах справи акти обстеження системи теплоспоживання містять різні та неузгоджені відомості щодо кількості, діаметру та довжини трубопроводів, які проходять транзитом через приміщення відповідача.
Так, в одних актах зазначено про проходження через приміщення п`яти стояків діаметром 32 мм та двох стояків діаметром 25 мм із відповідною довжиною, тоді як в інших актах міститься інформація лише про один транзитний трубопровід довжиною 6,2 м, а в подальшому - про п`ять стояків діаметром 40 мм.
За таких обставин матеріали справи не містять послідовних та достовірних відомостей щодо фактичних параметрів транзитних трубопроводів, які були покладені позивачем в основу здійсненого розрахунку.
Водночас саме довжина, діаметр та технічний стан транзитних трубопроводів безпосередньо впливають на визначення обсягу теплової енергії, що надходить до приміщення, а відтак і на розмір заявлених до стягнення нарахувань.
Крім того, колегія суддів враховує, що у матеріалах справи міститься Акт звіряння об`єднання відпуску-отримання теплової енергії та розрахунків за її використання між КП «ХТМ» та ФОП Асряном Бабкеном Мусайовичем станом на 01.01.2025, наданий самим позивачем.
При цьому у вказаному акті містяться відомості про обсяги споживання теплової енергії у липні, що не узгоджується із наявними у справі актами підключення та відключення будинку у зв`язку з початком та закінченням опалювального сезону.
Наведені суперечності між документами, поданими самим позивачем, свідчать про відсутність узгодженості та арифметичної визначеності заявленого до стягнення розрахунку.
Колегія суддів виходить з того, що позовна вимога про стягнення грошових коштів може бути задоволена виключно за умови, якщо її розмір є чітким, обґрунтованим та таким, що піддається арифметичній перевірці судом.
Водночас у випадку, коли заявлена до стягнення сума не може бути перевірена судом на предмет правильності її обчислення, вихідних даних та відповідності первинним документам, така вимога не може вважатися доведеною належними та допустимими доказами у розумінні статей 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правильність визначення обсягу спожитої теплової енергії та розміру заявленої до стягнення заборгованості, у зв`язку із чим підстави для задоволення позовних вимог у заявленому розмірі відсутні.
Отже, констатуючи неможливість арифметичного розрахунку/перевірки судом суми позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у вимозі позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 139169,18 грн за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 з жовтня 2023 року по березень 2024 року та з жовтня 2024 по березень 2025 року слід відмовити.

Щодо абонентської плати за договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 за період з червня 2024 по березень 2025 апеляційний суд зазначає про таке.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 194,94 грн абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021.
Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування є складовою правовідносин щодо надання відповідної комунальної послуги та справляється у зв`язку із укладенням і виконанням договору про надання такої послуги.
Разом з тим, як встановлено колегією суддів під час апеляційного перегляду справи, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту правомірного нарахування основної заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, а також не підтверджено належним чином обсяг та характер фактично наданої відповідачу послуги у спірний період.
За таких обставин вимога про стягнення абонентської плати є похідною від вимоги про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та не може бути задоволена окремо за відсутності належного підтвердження факту та обсягу надання відповідної комунальної послуги.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 194,94 грн абонентської плати підлягає скасуванню, а у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Щодо заборгованості за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.07.2022 за період з червня 2024 по березень 2025.
Суд першої інстанції задовольнив цю вимогу позивача, оскільки виходив з того, що відповідач є власником нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, внутрішньобудинкові системи теплопостачання якого перебувають на технічному обслуговуванні КП «Харківські теплові мережі», а отже на відповідача як співвласника майна будинку покладається обов`язок брати участь у витратах на утримання та технічне обслуговування таких систем незалежно від наявності чи відсутності у приміщеннях централізованого опалення.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками місцевого господарського суду з огляду на таке.
Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, відповідач є власником нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 17-А, який обладнаний внутрішньобудинковою системою теплопостачання.
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а також умов публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, обов`язок зі сплати витрат на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем пов`язується не із фактом безпосереднього споживання теплової енергії, а із необхідністю забезпечення належного функціонування інженерних мереж багатоквартирного будинку в цілому.
Сам по собі факт відсутності у приміщеннях відповідача опалювальних приладів централізованого опалення або наявність автономного опалення не звільняє власника приміщення від обов`язку брати участь у витратах на утримання та технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж, які є спільним майном багатоквартирного будинку та забезпечують функціонування системи теплопостачання інших приміщень будинку.
При цьому відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем позивачем фактично не надавалися або що нарахування у цій частині є неправильними.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування у цій частині відсутні.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд передчасно визнав доведеними позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та абонентської плати, оскільки надані позивачем докази не підтверджують належним та допустимим чином ані фактичний обсяг теплової енергії, яка надходила до приміщень відповідача, ані правильність застосованого механізму нарахування.
Матеріали справи містять суперечливі та неузгоджені відомості щодо технічного стану приміщень відповідача, кількості, довжини, діаметру та характеристик транзитних трубопроводів, а також свідчать про відсутність у приміщеннях відповідача централізованого опалення та наявність автономної системи опалення. При цьому самим позивачем у складених ним актах фіксувались обставини, які могли свідчити про ізольований характер транзитних трубопроводів.
Водночас здійснений позивачем розрахунок базувався на застосуванні показників для неізольованих транзитних трубопроводів, хоча матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували правомірність застосування саме таких вихідних даних.
Крім того, подані самим позивачем документи містять суперечності щодо обсягів споживання теплової енергії, періодів її нарахування та параметрів транзитних трубопроводів, що унеможливлює арифметичну перевірку заявленої до стягнення суми заборгованості.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правильність визначення обсягу спожитої теплової енергії та розміру заявленої до стягнення заборгованості, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення 139169,18 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та 194,94 грн абонентської плати підлягає скасуванню із ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Водночас колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду в частині стягнення заборгованості за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, оскільки обов`язок зі сплати таких витрат пов`язується із забезпеченням належного функціонування внутрішньобудинкових інженерних мереж багатоквартирного будинку та не залежить від факту безпосереднього споживання відповідачем теплової енергії як комунальної послуги.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі №922/1852/25 підлягає частковому скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції скасовано частково, то в порядку частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України апеляційним господарським судом здійснено пропорційне взаємозарахування судових витрат відповідно до розміру задоволених позовних вимог, внаслідок чого колегія суддів дійшла висновку про зобов`язання Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» сплатити на користь Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича різницю судових витрат у розмірі 3488,73 грн судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, 277, 281, 282, 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича задовольнити задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі №922/1852/25 в частині задоволення позовних вимог про стягнення: 139169,18 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії; 194,94 грн абонентської плати – скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до Фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича про стягнення 139169,18 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та 194,94 грн абонентської плати - відмовити.
В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2026 у справі №922/1852/25 залишити без змін.
Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, м. Харків, вул. Мефодієвська, буд. 11, код ЄДРПОУ 31557119) на користь фізичної особи-підприємця Асряна Бабкена Мусайовича ( АДРЕСА_1 , РНКОПП  НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3488,73 грн за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повна постанова складена 15.05.2026.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.С. Хачатрян