Справа № 156/669/26
Провадження № 3/156/327/26
Рядок статзвіту 307

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2026 року сел. Іваничі
Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши матеріали, які надійшли з сектору поліцейської діяльності №2 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу серії ВАД №430859 від 05.06.2026 слідує, що 21.05.2026 о 21:07 ОСОБА_1 за місцем проживання вчинила домашнє насильство по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 , а саме, шарпала її за верхній одяг, чим завдала шкоду її психологічному та фізичному здоров`ю.
Дії  ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство).
У судовому засіданні  ОСОБА_1 свою вину не визнала. Пояснила, що 21.05.2026 її співмешканця забрали в ТЦК. Вона була схвильована, вжила трохи алкоголю. Того ж дня до неї приїхала її сестра з чоловіком, які без її дозволу покликали її доньку на відпочинок до селища Іваничі. Коли донька пішла збирати речі, вона спитала у сестр,и чому та не питає у неї дозволу, щоб забрати дитину, на що отримала відповідь, що дозволу не потребує. Через це у них сталась словесна перепалка, під час якої дитини не було. Коли вийшла донька і пішла до сестри, вона взяла її за верхній одяг, щоб затримати і попросила вернутись в будинок. Вона умисно не шарпала доньку, лише взяла за верхній одяг, що б затримати її, жодної шкоди її психологічному чи фізичному здоров`ю не спричинила і не намагалась її спричинити.
Під час судового засідання у присутності матері було допитано малолітню потерпілу ОСОБА_2 , яка пояснила, що того дня до них приїхала її тітка з чоловіком та запропонували поїхати на відпочинок до селища Іваничі. Вона зраділа та пішла збирати речі. Коли вийшла на двір побачила маму, яка попросила її вернутись у дім. Мати на неї не кричала, не шарпала. Вона хотіла поїхати на відпочинок, але не хотіла засмучувати маму.
Суд, вислухавши пояснення  ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2 ,дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Так, відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з’ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ч.2 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Згідно із п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п.14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - психологічне насильство, це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
На підтвердження провини  ОСОБА_1 матеріали містять: 
- протокол про адміністративне правопорушення серія серії ВАД №430859 від 05.06.2026, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;
- рапорт за фактом повідомлення на лінію «102» про ознаки вчинення правопорушення;
- письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у яких пояснили, що 21.05.2026 о 21:00 вони приїхали до  ОСОБА_1 та побачили, як вона вчиняє домашнє насильство щодо своєї доньки ОСОБА_2 , а саме, шарпала за верхній одяг та виражалась нецензурною лайкою. 
Суд звертає увагу, що вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, визначеними у ст.ст. 269, 272 КУпАП, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, в тому числі повинен мати дані про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, а також, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.
Незважаючи на пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про протиправні дії  ОСОБА_1 , остання категорично їх заперечує та зазначає, що жодних протиправних дій не вчиняла, її сестра не мала права забирати доньку без її дозволу. 
Пояснення  ОСОБА_1 узгоджуються з поясненнями малолітньої ОСОБА_2 , яка вказала, що мати її не шарпала за одяг та не виражалась нецензурною лайкою, а лише тримала за одяг, щоб вона стояла біля неї.
Фактичні обставини справи свідчать, що 21.05.2026 між ОСОБА_1 . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відбулась суперечка, однак матеріали справи не містять достатніх та переконливих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 дійсно вчинила протиправні дії, які за характером відповідають ознакам домашнього насильства.
Слід зауважити, за наявності підтвердженого факту домашнього насильства, інспектор поліції мав би вжити відповідних заходів шляхом проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та винесення термінового заборонного припису, однак матеріали справи не містять відомостей про вчинення таких дій.
Згідно зі ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. 
На переконання суду, належних та достатніх доказів того, що 21.05.2026 о 21:07 ОСОБА_1 за місцем проживання вчинила домашнє насильство по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 , матеріали за складеним протоколом не містять.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв’язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд вважає, що у діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому відповідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП адміністративна справа підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.Н. Комзюк