Справа № 740/7359/25 
Провадження № 2/740/723/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2026 року       м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі
головуючого судді Шевченко І. М.
за участі секретарів судового засідання Хомінець Т. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області, про визнання права на земельну частку (пай),
установив:
У грудні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 5,5 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної класності КСП «Дружба народів», що знаходиться в адміністративних межах колишньої Кукшинської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, а наразі – Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 1993 року по 1998 рік працював у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба народів» у с. Кукшин Ніжинського району Чернігівської області (далі - КСП «Дружба народів») та вступив у членство колгоспу, де перебував членом КСП, що підтверджується списком громадян-членів КСП, що є додатком № 1 до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Дружба народів» серії І-ЧН № 000139, зареєстрованого 25.06.1997 за № 29, відповідно до рішення Кукшинської сільської ради народних депутатів від 02.04.1997 року. 
Коли здійснювалося розпаювання земель між членами КСП «Дружба народів» із земель колективної власності, межі яких визначалися державним актом на право колективної власності на землю серії І-ЧН № 000139 від 25.06.1997 року, позивача було включено до списку громадян-членів КСП, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії І-ЧН № 000139 від 25.06.1997 року під № 799. 
Оскільки його право на земельну частку (пай) було підтверджено включенням до списку членів КСП у 1997 році, він вважав, що сертифікат на його ім`я було належним чином оформлено та зберігається в Управлінні Держгеокадастру в Ніжинському районі. У 2025 році від односельчан та із засобів масової інформації позивач дізнався про зміни у законодавстві, а саме про встановлення граничного строку на оформлення права власності на ділянку, інакше – він вважається таким, що відмовився від одержання землі, отже, пай перейде у комунальну власність. 
У грудні 2025 року позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області із запитом щодо видачі сертифіката на право на земельну частку (пай), і отримав відповідь, що дійсно він був включений до списку громадян-членів КСП «Дружба народів», відповідно до додатку до державного акта серії І-ЧН № 000139 від 25.06.1997 року, але сертифікат на його ім`я не виписувався, не реєструвався та не видавався та державний акт на право власності на земельну частку (пай) взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба народів» (с. Кукшин) на ім`я позивача не виписувався, не реєструвався, не видавався. 
У зв`язку з викладеним позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав, що не суперечить ст. 16 ЦК України, так як на сьогоднішній день не друкуються бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай).
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2026 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, підготовче засідання відкладено.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 березня 2026 року підготовче провадження у справі - закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити.
Представник відповідача – Лозян Ф. М. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в справі доказами, поясненнями.
Представник третьої особи – ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, жодних заяв/клопотань до суду - не подавав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків. 
Судом установлено, що позивач працював у КСП «Дружба народів» у с. Кукшин Ніжинського району Чернігівської області та вступив у членство колгоспу, де перебував членом КСП, що підтверджується списком громадян – членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком № 1 до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Дружба народів» серії І-ЧН № 000139, зареєстрованого 25.06.1997 року за № 29, відповідно до рішення Кукшинської сільської ради народних депутатів від 02.04.1997 року, виданого головою Кукшинської сільської ради народних депутатів, в якому позивач включений за № 799. 
Згідно з листом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області № Р-136/0-89/6-25-п від 03.12.2025, зокрема, розмір земельної частки (паю) по КСП «Дружба народів» складає 5,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 
У листі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.331-6764/2-25 від 19.12.2025 зазначено, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Дружба народів» Кукшинської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області запис про видачу та реєстрацію сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_1 – відсутній. Згідно з Державним реєстром земель державний акт на право власності на земельну ділянку у розмірі земельної частки (паю) на ім`я ОСОБА_1 станом на 01.01.2013 на території Ніжинського району Чернігівської області не реєструвався та не видавався. Станом на сьогоднішній день бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) не друкуються.
Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам – власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. 
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Положеннями ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позов.
Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними, допустимими і такими, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги.
Позивач не має іншої можливості, ніж у судовому порядку, визнати за ним право на земельну частку (пай) відповідно до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Дружба народів» серії І-ЧН № 000139, зареєстрованого 25.06.1997 року за № 29, відповідно до рішення Кукшинської сільської ради народних депутатів від 02.04.1997 року, виданого головою Кукшинської сільської ради народних депутатів, у додатку № 1 до якого – списку громадян – членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, він включений за № 799. 
Зі справи не вбачається, і судом не встановлено, не повідомив про такі обставини і відповідач – орган місцевого самоврядування, що в разі задоволення позову буде порушено права та законні інтереси інших осіб. 
У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача судових витрат, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно зі ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 – 81, 89, 247, 263 – 265, 273 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області, про визнання права на земельну частку (пай) – задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) право на земельну частку (пай) розміром 5,5 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСП «Дружба народів», що знаходяться в адміністративних межах колишньої Кукшинської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, а наразі Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя І. М. Шевченко