ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/2896/25
провадження № 2/753/2686/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді     Котвицького В.Л.,
за участю:
секретаря судового засідання     Зеленої К.Ю.,
позивача (в режимі відеоконференції)    ОСОБА_1 ,
представника позивача     ОСОБА_2 ,
представника третьої особи    Чіжової Т.І.,
неповнолітньої дитини     ОСОБА_3 ,
свідків     ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду у лютому 2025 з позовом про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягненням на свою користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подання позову.
Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб 02.11.2001 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1487. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14.12.2023 у справі № 753/17663/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був розірваний. У період шлюбу народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який два роки проживає разом з бабусею ОСОБА_7 . З 11.11.2022 батько дитини - ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України у складі в/ч НОМЕР_1 . Мати дитини ОСОБА_6 впродовж двох років взагалі не приймає участі в житті сина, не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його життям, навчанням, станом здоров`я, вихованням. Відповідач взагалі не приходить до сина, не телефонує йому, не дбає про його фізичний розвиток, матеріально не утримує, відповідач не виявляє щодо своєї дитини жодного батьківського піклування, свідомо та без поважних причин, демонстративно ухилилася від виконання своїх обов`язків по його вихованню. 
Зважаючи на викладене вище, позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача та стягнути аліменти на утримання дитини. 
Ухвалою суду від 06.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 21.05.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів: витребувано у медичної установи Центр відновлювальної та психосоматичної медицини "Recovery" (03189, м. Київ, вул. Творча, 57) докази щодо лікування відповідача.
До суду надійшов висновок Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації за змістом, якого третя особа вбачає наявність підстав для позбавлення матері - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
На виконання ухвали від 21.05.2025 про витребування доказів у цивільній справі, від медичної установи Центр відновлювальної та психосоматичної медицини "Recovery" надійшли докази надання психологічної підтримки відповідачу про отримання комплексу послуг спрямованих на соціальну реабілітацію і ресоціалізацію особи, що знаходиться в алкогольній, наркотичній, ігровій та інших залежностях без встановлення медичного діагнозу та без проведення медикаментозного лікування залежності.
10.09.2025 в судовому засіданні було долучено до матеріалів справи постанову Дарницького районного суду м. Києва від 04.04.2025 у справі №753/19309/24, постанову Дарницького районного суду м. Києва від 02.06.2025 у справі №753/432/25, щодо відповідача на підтвердження факту притягнення останньої до адміністративної відповідальності в зв`язку з вчиненням дрібного викрадення чужого майна.
Ухвалою суду від 10.09.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні 26.02.2026 представник позивача та позивач підтримали позовну заяву з підстав викладених ній, просили задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, відзив на позов не надала, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась.
Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
У судовому засіданні 26.02.2026 під присягою свідка дала свої покази ОСОБА_5 (друг дитинства позивача) яка повідомила суду, що давно знайома з позивачем. Після кінця 2023 року відповідач почала вести аморальний спосіб життя, вдома не знаходилась, дитина не могла зрозуміти та звикнути, що мама десь пропадає. Також повідомила що їй відомо про те що відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності.
У судовому засіданні 26.02.2026 під присягою свідка дав свої покази ОСОБА_4 (побратим позивача) який повідомив суду, що знайомий з позивачем давно, знає що дитиною займається позивач, також повідомив що мати дитини ніякого бажання у вихованні дитини не проявляє та життям дитини не цікавиться. 
У судовому засіданні 23.03.2026 неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опитаний в присутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, надав суду пояснення про те, що дійсно в межах двох років з 2023 року не бачить свою маму, яка проживає у сусідньому будинку, а він проживає фактично з бабусею, оскільки батько перебуває на військовій службі. Підтвердив, що мама не приймає ніякої участі в його житті. Вказав, що мама вживає алкогольні напої і батько намагався їй допомогти лікуватися, але нічого в способі її життя не змінилося. Тому, вважає справедливим те, що його мама буде позбавлена батьківських прав відносно нього.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 02.11.2001 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1487.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11.11.2022 проходить службу у лавах Збройних Сил України у складі військової частини НОМЕР_1 . Останні два роки неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом із бабою, по лінії батька, ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 протягом останніх двох років не бере участі у житті сина, не піклується про нього, не цікавиться його навчанням, станом здоров`я та вихованням. Крім того, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що відповідач має залежність від азартних ігор та алкоголю.
Відповідно до довідки, наданої спеціалізованою загальноосвітньою школою I-III ступенів з поглибленим вивченням предметів художньо-естетичного циклу № 30 міста Києва (далі - школа) неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем 9-Г класу школи. З 01.09.2024 мати не цікавилася навчанням дитини, батьківські збори не відвідувала, на телефонні дзвінки класного керівника не відповідала, натомість батько ОСОБА_1 постійно приділяє увагу навчанню та вихованню дитини.
Згідно постанов Дарницького районного суду м. Києва від 04.04.2025 у справі №753/19309/24 та від 02.06.2025 у справі №753/432/25 та відомостями із сайту Судова влада України https://court.gov.ua/fair/ з розділу «Стан розгляду справ» щодо ОСОБА_6 , остання притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП у зв`язку з вчиненням дрібного викрадення чужого майна.
Згідно акту служби у справах неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає разом із бабою, ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для неї створені належні умови для проживання, відпочинку, навчання та розвитку.
Згідно висновку служби питання щодо надання до суду висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 08.05.2025 та 22.05.2025. Засідання комісії, яке було заплановано на 08.05.2025 було перенесено на 22.05.2025 у зв`язку із хворобою ОСОБА_1 . Під час засідання комісії, яке відбулося 22.05.2025 були присутні батько ОСОБА_1 та неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив про те, що підтримує свого батька у рішенні позбавити батьківських прав його матір, крім того, зазначив, що мати зловживає спиртними напоями та востаннє він спілкувався із нею приблизно два роки назад. ОСОБА_1 під час засідання комісії повідомив, що бачив ОСОБА_6 приблизно два роки назад, а також про те, що остання багато разів лікувалася від алкогольної залежності, однак лікування не дало бажаного результату і вона продовжує зловживати спиртними напоями і не цікавиться долею та життям їх сина. Незважаючи на те, що ОСОБА_6 було належним чином повідомлено про засідання комісії, остання на засідання комісії не з`явилася. Беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії (протокол від 22.05.2025 № 10), можливо зробити висновок, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я.
Досліджуючи докази, а саме: надану медичною установою Центр відновлювальної та психосоматичної медицини "Recovery" інформацію про отримання відповідачем комплексу послуг, спрямованих на соціальну реабілітацію і ресоціалізацію особи, що знаходиться в алкогольній, наркотичній, ігровій та інших залежностях без встановлення медичного діагнозу та без проведення медикаментозного лікування залежності, у сукупності з показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , поясненнями опитаного в ході розгляду справи неповнолітнього ОСОБА_3 , іншими обставинами, встановленими в постановах Дарницького районного суду м. Києва від 04.04.2025 у справі №753/19309/24 та від 02.06.2025 у справі №753/432/25, суд прийшов до висновку, що відповідач має алкогольну залежність та веде неналежний спосіб життя, який свідчить про невиконання свого батьківського обов`язку в здійсненні піклуванні про свого сина.
Керуючись статтею 56 Цивільного кодексу України, статтями 19, 164 Сімейного кодексу України та на виконання ухвали суду, з урахуванням думки дитини, а також з метою захисту прав та інтересів останньої орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_6 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оцінюючи надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_6 , фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не бере, матеріально не забезпечує, що свідчить про свідоме ухилення останньої від виконання батьківських обов`язків.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 
Дослідивши письмові докази по справі суд зазначає, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).
Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Інтереси дитини захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст. 268 ЦПК України, суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду.
Відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більше як десять днів.
Частиною 2 ст.27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. 
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.
Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Крім того, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54).
Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 311/563/20. 
Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що дійсно ОСОБА_6 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , про що свідчить той факт, що відповідач не спілкується, добровільно не надає будь-якої допомоги на його утримання, не проявляє інтересу до життя, здоров`я та розвитку, про що зазначив позивач у своєму позові та безпосередньо у судовому засіданні, та це не спростовано відповідачем. У діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дитини, відповідач не вживає будь-яких дій щодо забезпечення та виховання дитини. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дитини, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
З огляду на викладене вище, суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Крім цього, відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Частиною 2 ст.166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, серед іншого, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно із ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати свою дитину.
Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд погоджується з обраним позивачем розміром аліментів та вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
Згідно із ч.1 ст.191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Судом задоволено позовні вимоги позивача про сплату аліментів, який звільнений від сплати судового збору в цій частині вимог, а тому з ОСОБА_6 в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп., що відповідає нормам ч. 1 ст. 141 ЦПК України. 
У зв`язку з задоволенням позовних вимог в частині вимоги про позбавлення батьківських прав з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 280, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.02.2025.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у сумі 1211 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя      В.Л. Котвицький