УХВАЛА

17 червня 2026 року 

м. Київ

cправа № 922/2848/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Підмогильної Лариси Олексіївни (далі - ФОП Підмогильна Л.О., позивач, скаржник)
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 (щодо судових витрат на професійну правничу допомогу)

у справі за позовом ФОП Підмогильної Л.О.
до 1) Фізичної особи-підприємця Стародубова Ігоря Володимировича (далі - ФОП Стародубов І.В., відповідач-1);
2) Фізичної особи-підприємця Бакаєнка Олександра Вячеславовича (далі - ФОП Бакаєнко О.В., відповідач-2);
3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Рандеву Рест» (далі - ТОВ «Рандеву Рест», відповідач-3)
про стягнення 5 365 392,61 грн,

ВСТАНОВИВ:

ФОП Підмогильна Л.О. через Електронний суд 01.06.2026 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 (повний текст постанови складено 25.05.2026) у справі №922/2848/25 в частині визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідачів, змінити; викласти резолютивну частину постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 у справі №922/2848/25 в цій частині у такій редакції: заяви відповідачів 1, 2, 3 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково; стягнути з позивача на користь відповідача-1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн; стягнути з позивача на користь відповідача-2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн; стягнути з позивача на користь відповідача-3 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн; в іншій частині постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 у справі №922/2848/25 залишити без змін. Крім того у касаційній скарзі викладено клопотання про зупинення виконання оскаржуваної постанови у цій справі.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.06.2026 для розгляду справи №922/2848/25 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
ФОП Підмогильна Л.О. із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України зазначає про те, що постанова суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині ухвалена з порушенням норм процесуального права, зокрема, статей 126, 129 ГПК України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у додаткових постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, від 07.07.2021 №910/12876/19; постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21; постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19; постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20 та від 11.01.2023 у справі №922/4195/21; 
на думку скаржника, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача, суд апеляційної інстанції не в повній мірі врахував наведені вище правові висновки Верховного Суду щодо необхідності перевірки не лише факту надання правничої допомоги та наявності документів, що підтверджують її вартість, але й відповідності заявлених до компенсації сум критеріям реальності, необхідності, розумності, співмірності та пропорційності. 
З огляду на викладене касаційна скарга ФОП Підмогильної Л.О. подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, адже на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.
Касаційна скарга подана в межах строку на касаційне оскарження постанови у цій справі, беручи до уваги дату складання її повного тексту.
Щодо клопотання про зупинення виконання судового рішення. 
У касаційній скарзі ФОП Підмогильної Л.О. викладено клопотання, у якому заявник із посиланням на приписи статті 332 ГПК України просить суд зупинити виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 у справі №922/2848/25 до закінчення перегляду у касаційному порядку.
Клопотання мотивоване тим, що оскаржуваною постановою із позивача на користь відповідачів стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 160 000,00 грн; у разі відсутності зупинення виконання постанови кожен із стягувачів матиме право отримати окремий наказ суду та ініціювати виконавче провадження, що створює реальну можливість одночасного відкриття трьох виконавчих проваджень та застосування до скаржниці всього комплексу заходів примусового виконання; дохід ФОП Підмогильної Л.О. за 2025 календарний рік склав 327 635,00 грн (докази додаються), відображає її фінансові можливості та становить майже половину її загального річного доходу за попередній календарний рік; негайне виконання оскаржуваної постанови до завершення її касаційного перегляду покладає на скаржницю обов`язок сплатити суму, яка є надзвичайно значною з огляду на її майновий стан; примусове виконання постанови до завершення її перегляду потягне за собою виникнення додаткових витрат; відмова у зупиненні виконання оскаржуваної постанови створює ризик безповоротного покладення на скаржницю значного фінансового тягаря, який є істотним з огляду на її майновий стан, а також ризик виникнення додаткових витрат виконавчого провадження та необхідності здійснення повороту виконання у майбутньому.
Проаналізувавши чинне законодавство та доводи, наведені скаржником у клопотанні про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення у справі, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на таке.
Повноваження суду стосовно зупинення виконання судового рішення унормоване положеннями частини першої статті 332 та частини четвертої статті 294 ГПК України, відповідно до яких суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. 
Однак необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (§43).
Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).
Верховний Суд виходить з того, що, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, необхідно враховувати необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, перешкоди його виконанню, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.
Сумніви скаржника щодо дотримання судом апеляційної інстанції норм права під час постановлення оскаржуваного судового рішення покладені в основу касаційної скарги та за умов дотримання їх відповідності нормам ГПК України є підставою для перегляду цих рішень судом касаційної інстанції. Водночас вони (аргументи для касаційного оскарження) не обґрунтовують підстави для зупинення виконання оскаржуваних рішень та не можуть аргументовано свідчити про таку необхідність.
Твердження про ініціювання стягувачами виконавчих проваджень, що створює реальну можливість одночасного відкриття трьох виконавчих проваджень та застосування до скаржниці всього комплексу заходів примусового виконання не є безумовною і достатньою підставою, яка засвідчує неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування, а тому не є очевидною / безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання оскаржуваного судового рішення, що набрало законної сили і є обов`язковим до виконання (стаття 1291 Конституції України, стаття 326 ГПК України).
Верховний Суд під час розгляду доводів заявника наголошує, що ГПК України передбачає інструмент повернення виконання судового рішення, зокрема у статті 333 ГПК України унормовано питання про поворот виконання рішення, постанови у разі зміни або скасування судового рішення після його виконання.
Суд має право зупинити виконання судового рішення, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати своє клопотання належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх виконання у разі, якщо рішення буде скасовано, зокрема, заявником не надано доказів звернення судового рішення до виконання.
В ухвалі про зупинення виконання судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.
Однак у цьому випадку доводи скаржника обґрунтовані саме припущеннями про ймовірність настання певних наслідків у майбутньому та можливістю зміни оскаржуваного судового рішення.
Клопотання про зупинення виконання оскаржуваного рішення у цій справі зазначеному вище не відповідає та не доводить, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасоване, і не свідчить про наявність підстав для застосування статті 332 ГПК України.
За таких обставин Суд враховує, що у клопотанні скаржника про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення не наведені аргументовано / обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання судового рішення, а наведені мають декларативний характер, а тому твердження оцінюються як припущення, адже відсутні докази на підтвердження факту необхідності зупинення виконання оскаржуваного судового рішення.
З огляду на викладене, зупинення виконання судового рішення в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення з урахуванням відсутності у суду касаційної інстанції належно обґрунтованих та підтверджених підстав для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення в частині витрат на професійну правничу допомогу, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Ураховуючи доводи касаційної скарги, які не є очевидно неприйнятними, письмову форму матеріалів справи №922/2848/25, з огляду на технічний стан функціонування та наповнення Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи на момент прийняття ухвали, Суд доходить висновку про необхідність витребування матеріалів справи. 
Керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 294, 314, 332 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №922/2848/25 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Підмогильної Лариси Олексіївни на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026.
2. Призначити розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні Касаційного господарського суду на 14 липня 2026 року о 12:00 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. №302.
3. Інші учасники справи мають право подати відзив на касаційну скаргу до 02 липня 2026 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду шляхом надсилання / подання процесуальних документів через Електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремих підсистем (модулів), що забезпечує обмін документами або у паперовій формі. Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
4. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Підмогильній Ларисі Олексіївні у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 у справі №922/2848/25.
5. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. Суд роз`яснює, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду враховуючи наявність у Суду технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції та/або з урахуванням воєнного стану сторони можуть подати до Верховного Суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
6. Витребувати матеріали справи №922/2848/25 Господарського суду Харківської області за позовом Фізичної особи-підприємця Підмогильної Лариси Олексіївни до 1) Фізичної особи-підприємця Стародубова Ігоря Володимировича; 2) Фізичної особи-підприємця Бакаєнка Олександра Вячеславовича; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Рандеву Рест» про стягнення 5 365 392,61 грн.
7. Копії ухвали надіслати до Господарського суду Харківської області та Східного апеляційного господарського суду для виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов