ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3700/25	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Савицького Я.Ф.,
суддів: Діброви Г.І.,
Ярош А.І.,
секретар судового засідання – Полінецька В.С.,

за участю представників учасників судового процесу:
від прокуратури: Полубок-Грузінова Д.Ю., за посвідченням;
від Одеської міської ради: не з`явились;
від Департаменту комунальної власності ОМР: Сметанюк І.М., у порядку самопредставництва;
від Управління інженерного захисту: Бєлоусюк О.О., у порядку самопредставництва;
від ТОВ «Титул Різорт»: Голуб А.С., за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Титул Різорт" 
на ухвалу Господарського суду Одеської області про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи 
від 09 лютого 2026 року (повний текст складено 16.02.2026)
у справі № 916/3700/25
за позовом: Заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради
до відповідачів:
1. Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 
2. Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради 
3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Титул Різорт" 
про визнання недійсним договору та повернення майна

суддя суду першої інстанції: Щавинська Ю.М.
місце винесення ухвали: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області
Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 27.05.2026, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року Заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси (далі – прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради (далі також – позивач, ОМР, Міська рада) з позовною заявою до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (далі також – відповідач-1. Департамент), Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради (далі також – відповідач-2, Управління інженерного захисту) та Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Титул Різорт» (далі також – відповідач-3, Товариство), в якій просить суд:
- визнати недійсним договір оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/С, укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Титул Різорт";
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Титул Різорт» повернути територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради ділянку штучного піщаного пляжу площею 1000 кв.м., розташовану між траверсами №1-2а та №1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу "Аркадія" у місті Одеса.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що під виглядом берегозахисної споруди, усупереч вимогам земельного та водного законодавства, Департаментом передано ТОВ "Титул Різорт" в оренду частину пляжної зони прибережної захисної смуги Чорного моря, фактично земельну ділянку, без її формування як об`єкта цивільних прав та без проведення земельних торгів.
Прокурор наполягає на відсутності жодних доказів того, що спірна ділянка піщаного пляжу взагалі є штучним пляжем, який є берегозахисною спорудою. З наданих Управлінням на запити прокуратури документів немає відомостей щодо будівництва берегозахисних споруд у районі пляжу Аркадія» та передання їх у комунальну власність.
За твердженням прокурора, піщаний пляж за своїми ознаками (ділянка морського узбережжя, що вкрита піском) не є спорудою, зокрема берегозахисною, а тому до правовідносин з його оренди не можна застосовувати положення Закону України “Про оренду державного та комунального майна”. Піщаний пляж (навіть якщо пісок на ньому намитий у результаті антропогенної діяльності) відноситься саме до земель, а не споруд. 
На переконання прокурора, оскільки передана в оренду за договором ділянка пляжу є частиною поверхні суші, що межує з урізом води та пляжної зони, ця ділянка є земельною ділянкою прибережної захисної смуги Чорного моря, а отже укладений між відповідачами договір оренди берегозахисної споруди фактично спрямований на передання у платне користування земельної ділянки прибережної захисної смуги моря, тобто є удаваним правочином, що приховує інший договір – оренди землі, який укладено усупереч вимогам статей 4, 85 Водного Кодексу України, ч. 4 ст. 59, ст. 79-1, ч. 1 ст. 116, ст. 123, ч. ч. 1, 2 ст. 124, ст. 134 Земельного кодексу України, ч. 2 ст. 16 Закону України “Про оренду землі” - без формування її як об`єкта цивільних прав та без проведення земельних торгів.
Тобто, вказаний договір оренди штучного пляжу є удаваним правочином, вчиненим для приховування іншого – договору оренди землі, який повинен укладатися згідно з нормами земельного законодавства, після формування земельної ділянки, за результатами земельних торгів щодо права оренди, з огляду на що вказаний договір підлягає визнанню недійсним, а об`єкт оренди підлягає поверненню власнику землі – територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на підставі ст. 21 Закону України "Про оренду землі" та п.4.7 оспорюваного договору.
У відзивах на позовну заяву відповідачі заперечували проти її задоволення, зазначаючи, що прокурором безпідставно та необґрунтовано ототожнені поняття “берегозахисна споруда” та “земельна ділянка”.
Узагальнена позиція відповідачів полягає у тому, що:
- спірний пляж є штучно створеним як берегозахисна споруда і Одеська міська рада своїм рішенням №1133-V від 05.04.2007 “Про затвердження Правил устаткування та експлуатації пляжів міста Одеси” чітко розмежувала земельні ділянки природного походження та берегозахисні споруди у вигляді штучних пляжів, із зазначенням їх конкретного переліку;
- підставі розпорядження Одеської обласної ради №62/ р-96 від 17.09.1996 “Про передачу майна протизсувного управління обласної державної адміністрації у комунальну власність Одеської міської ради” передавалися, а на підставі рішення Одеської міської ради №552 від 13.12.1996 “Про приймання до комунальної власності міста майна Одеського протизсувного управління” приймалися в комунальну власність саме берегозахисні споруди, у тому числі та, що є об`єктом оренди за спірним договором, введена в експлуатацію за інвентарним номером 01100860 (Пляж між траверсами №№ 1, 2а, №№ 1, 2в, курортно-пляжний комплекс “Аркадія”);
- намивні штучні піщані пляжі від пляжу “Ланжерон” до пляжу “Великий Фонтан”, а саме від траверсу №1 першої черги протизсувних споруд до №18-а другої черги протизсувних споруд є складовим комплексу берегозахисних споруд міста Одеси. З моменту створення і до сьогодні зазначені об`єкти є штучно утвореними майновими об`єктами комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що є визначальним і безспірним критерієм віднесення берегозахисного штучного піщаного пляжу до штучно утвореного майнового об`єкту, а не до земельної ділянки, як то стверджує Приморська окружна прокуратура міста Одеси у позовній заяві;
- про штучне створення піщаних пляжів свідчить їх пов`язаність з технологічним об`єднанням інших берегозахисних споруд (хвилеломами, траверсами, підпірними стінами тощо), які працюють як єдиний комплекс;
- відповідно до ДБН В.1.1-24:2009 “Захист від небезпечних геологічних процесів. Основні положення проектування” для інженерного захисту берегів річок, озер, морів, водосховищ застосовують види споруд і заходів, що наведені в таблиці 6.1., відповідно до якої штучний пляж є берегозахисною спорудою. При цьому, ДБН В.1.1-24:2009 “Захист від небезпечних геологічних процесів. Основні положення проектування” однозначно вказують на те, що штучний пляж може бути та є берегозахисною спорудою;
- прокурором не надано жодних належних та допустимих доказів, що ділянка штучного піщаного пляжу площею площею 1000 кв.м., розташована між траверсами №1-2а та №1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу "Аркадія" у місті Одеса, є земельною ділянкою;
- ділянка піщаного пляжу (берегозахисна споруда) між траверсом №1-2а №l-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія” у м. Одесі є частиною закінченого будівництвом комплексу берегоукріплювальних споруд, що зокрема складається з - траверсу №l, траверсу №2, підпірної стінки, хвилелому, та штучно створеного у басейнах між траверсами піщаного пляжу. Водночас, рефулювання піску відбувалося не лише для створення пляжу, а й у воді для формування морського дна, безумовно є факт того, що штучно створений пляж є спорудою, в тому числі для гасіння хвилевого впливу;
- берегозахисні та протизсувні споруди, які історично зводилися з метою інженерного захисту території міста Одеси, мають спеціальний правовий статус — як берегозахисні об?єкти, а не як об?єкти нерухомого майна у вигляді земельних ділянок. Неправильна класифікація призводить до втрати функціонального призначення. Віднесення берегозахисних споруд (у тому числі штучного пляжу, підпірних стінок, траверсів, хвилеломів, дренажних систем тощо) до земельних ділянок суперечить їх технічній суті та функції;
- штучні пляжі є саме берегозахисними спорудами, до відносин з використання яких застосовуються норми законодавства, які регулюють відносини найму (оренди) майна, а не земельними ділянками, відносини з використання яких регулюються Земельним кодексом України. Чинний на час укладання договору Закон України “Про оренду державного та комунального майна” не містив заборони не передачу в орендне користування ані берегозахисних, ані протизсувних, ані гідротехнічних споруд. 
Також відповідачі зауважують, що Прокурор безпідставно посилається на Закон України “Про морські порти” та наказ Міністерства внутрішніх справ України від 10.04.2017 № 301 “Про затвердження Правил безпеки людей на водних об`єктах. 
Заперечуючи проти доводів відповідачів, прокурор зазначав, зокрема, що виконання певних робіт щодо намивання пісну не спростовують той факт, що утворені у результаті намиву території (піщані пляжі) є насамперед землею, а не спорудами. 
10.11.2025 ТОВ «Титул Різорт» надало суду першої інстанції клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, проведення якої відповідач-3 просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, а на її вирішення поставити наступні питання:
- Чи виконує штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року № 2700/С (з внесеними змінами до нього), берегозахисні функції? 
- Чи є штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року №2700/С (з внесеними змінами до нього), берегозахисною спорудою, що не є земельною ділянкою? 
- Чи є піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року № 2700/С (з внесеними змінами до нього), штучно створеною берегозахисною спорудою? 
- Чи є штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, як споруда частиною берегозахисного комплексу міста Одеси? 
- Чи існують функціональні особливості експлуатації та обслуговування берегозахисної споруди у вигляді штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, відмінні від експлуатації та обслуговування земельної ділянки? 
- Чи будуть втрачені берегозахисні функції штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія” внаслідок експлуатаційних, техногенних, природних та інших причин у разі, якщо його технічний стан не буде підтримуватись шляхом проведення відповідних робіт? 
- Чи входить штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія” до системи споруд з інженерного захисту територій, будівель і споруд від шкідливої (руйнівної) дії небезпечних геологічних процесів відповідно до державних будівельних норм? 
Витрати з проведення експертизи останній просив покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Титул Різорт".
Обґрунтовуючи подане клопотання, відповідач-3 вказує, що основним питанням, яке постає у даній справі з огляду на правову позицію прокурора та відповідачів у справі, є питання щодо того, чи є штучний пляж спорудою, а саме берегозахисною спорудою, та чи є штучний пляж гідротехнічною спорудою, чи є штучний пляж іншою спорудою, відмінною від земельної ділянки. Поряд з цим, відповідь на таке питання може надати виключно експерт, який має спеціальні знання, за результатом проведення відповідної експертизи. Тому, призначення будівельно-технічної експертизи, на думку відповідача-3, є необхідним з метою вирішення вищевказаного питання, враховуючи те, що іншою стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань.
Прокурор заперечував проти призначення експертизи, а також обраної відповідачем експертної установи, разом з цим зазначив, що у разі прийняття судом рішення про задоволення клопотання ТОВ "Титул Різорт", у даному випадку доцільнім буде призначення комплексної (земельно-технічної, будівельно-технічної експертизи, з питань землеустрою), проведення якої просив доручити Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз (ОНДІСЕ) Міністерства юстиції України, враховуючи територіальне місцезнаходження об`єкта дослідження у м. Одесі. Водночас, на вирішення експертизи прокурор пропонував поставити наступні питання:
1) чи може бути проведена кадастрова зйомка ділянки піщаного пляжу площею 2500 кв.м., розташованої між траверсами № 1-2а та № 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія” у м. Одесі, та внесена інформація про неї до Державного земельного кадастру? 
2) чи є ділянка піщаного пляжу площею 2500 кв.м., розташованої між траверсами №1-2а та №1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія” у м. Одесі, окремою берегозахисною спорудою у складі берегоукріплюючого та протизсувного комплексу міста Одеси? Чи є роботи з рефулювання піску між траверсами та хвилеломами заходом інженерного захисту відповідно до будівельних нормативів? 
3) чи втратила ділянка пляжу акваторії моря між траверсами № 1-2а та № 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія” у м. Одесі властивості земельної ділянки внаслідок рефулювання на неї піску? 
4) чи можливо використовувати споруду без оформлення права користування (оренди) земельної ділянки під нею? 
При цьому, прокурор заперечує проти формулювання “штучний піщаний пляж” (а не просто “піщаний пляж”).
В свою чергу, 11.12.2025 Департамент також зазначив про необхідність призначення експертизи з метою вирішення питання, чи є штучний пляж спорудою, а саме берегозахисною спорудою, запропонувавши, при цьому, наступні питання:
- Чи виконує штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року № 2700/С (з внесеними змінами до нього), берегозахисні функції? 
- Чи є штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року № 2700/С (з внесеними змінами до нього), берегозахисною спорудою, що не є земельною ділянкою? 
- Чи є піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року № 2700/С (з внесеними змінами до нього), штучно створеною берегозахисною спорудою? 
- Чи є штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, як споруда частиною берегозахисного комплексу міста Одеси? 
- Чи існують функціональні особливості експлуатації та обслуговування берегозахисної споруди у вигляді штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги АЗС в районі пляжу “Аркадія”, відмінні від експлуатації та обслуговування земельної ділянки? 
- Чи будуть втрачені берегозахисні функції штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія” внаслідок експлуатаційних, техногенних, природних та інших причин у разі, якщо його технічний стан не буде підтримуватись шляхом проведення відповідних робіт? 
- Чи входить штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, до системи споруд з інженерного захисту територій, будівель і споруд від шкідливої (руйнівної) дії небезпечних геологічних процесів відповідно до державних будівельних норм?
17.12.2025 Управління інженерного захисту зазначило, що питання, запропоновані прокурором, не є коректними та не призведуть до з`ясування обставин, що мають значення для справи. Разом з тим, Управління вважає за необхідне підтримати клопотання відповідача-3 про призначення судової будівельно-технічної експертизи на вирішення якого поставити наступні питання: 
1. Чи виконує штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року № 2700/С (з внесеними змінами до нього), берегозахисні функції? 
2. Чи є штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року № 2700/С (з внесеними змінами до нього), берегозахисною спорудою, що не є земельною ділянкою? 
3. Чи є піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року № 2700/С (з внесеними змінами до нього), штучно створеною берегозахисною спорудою? 
4. Чи є штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, як споруда частиною берегозахисного комплексу міста Одеси? 
5. Чи існують функціональні особливості експлуатації та обслуговування берегозахисної споруди у вигляді штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, відмінні від експлуатації та обслуговування земельної ділянки? 
6. Чи будуть втрачені берегозахисні функції штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, внаслідок експлуатаційних, техногенних, природних та інших причин у разі, якщо його технічний стан не буде підтримуватись шляхом проведення відповідних робіт? 
7. Чи входить штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, до системи споруд з інженерного захисту територій, будівель і споруд від шкідливої (руйнівної) дії небезпечних геологічних процесів відповідно до державних будівельних норм?
22.12.2025 до суду від прокуратури надійшли уточнені заперечення на клопотання про призначення експертизи, а також зауваження про те, що доцільним є призначення саме комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої потрібно поставити питання: 
– чи є землею ділянка піщаного пляжу, розташована між траверсами № 1-2а та № 1-2в на території пляжу “Аркадія” у м. Одесі, яка зображена на Схемі розміщення ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в площею 2500 кв.м пляжу “Отрада” у м. Одесі, що є додатком до договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/С? 
- чи може бути проведена кадастрова зйомка ділянки піщаного пляжу, розташованої між траверсами № 1-2а та № 1-2в на території пляжу “Аркадія” у м. Одесі, яка зображена на Схемі розміщення ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в площею 2500 кв.м пляжу “Отрада” у м. Одесі, що є додатком до договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/С, та внесена інформація про неї до Державного земельного кадастру? 
- які фізичні характеристики має ділянка піщаного пляжу, розташована між траверсами № 1-2а та № 1-2в на території пляжу “Аркадія” у м. Одесі, яка зображена на Схемі розміщення ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в площею 2500 кв.м пляжу “Отрада” у м. Одесі, що є додатком до договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/С (склад, конфігурація, площа)? 
- чи втратила земля між траверсами № 1-2а та № 1-2в на території пляжу “Аркадія” у м. Одесі, яка зображена на Схемі розміщення ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в площею 2500 кв.м пляжу “Отрада” у м. Одесі, що є додатком до договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/С, природні (фізичні) характеристики землі внаслідок рефулювання на неї піску? 
- який фактичний порядок користування ділянкою піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в на території пляжу “Аркадія” у м. Одесі, яка зображена на Схемі розміщення ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в площею 2500 кв.м пляжу “Отрада” у м. Одесі, що є додатком до договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/С? 
- чи є роботи з рефулювання піску між траверсами між траверсами № 1-2а та № 1-2в на території пляжу “Аркадія” у м. Одесі, яка зображена на Схемі розміщення ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в площею 2500 кв.м пляжу “Отрада” у м. Одесі, що є додатком до договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/С, заходом інженерного захисту відповідно до будівельних нормативів? 
- чи є ділянка піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в на території пляжу “Аркадія” у м. Одесі, яка зображена на Схемі розміщення ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в площею 2500 кв.м пляжу “Отрада” у м. Одесі, що є додатком до договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/ С, нерухомим майном, а саме спорудою відповідно до вимог Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, що був чинним на час укладання договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/С?
- чи є ділянка піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в на території пляжу “Аркадія” у м. Одесі, яка зображена на Схемі розміщення ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в площею 2500 кв.м пляжу “Отрада” у м. Одесі, що є додатком до договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/ С, окремою спорудою у складі берегоукріплюючого та протизсувного комплексу міста Одеси?
- чи є ділянка піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в на території пляжу “Аркадія” у м. Одесі, яка зображена на Схемі розміщення ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в площею 2500 кв.м пляжу “Отрада” у м. Одесі, що є додатком до договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/ С, а саме інженерною спорудою відповідно до вимог Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, що був чинним на час укладання договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/С? 
- чи є ділянка піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в на території пляжу “Аркадія” у м. Одесі, яка зображена на Схемі розміщення ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами № 1-2а та № 1-2в площею 2500 кв.м пляжу “Отрада” у м. Одесі, що є додатком до договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/ С, нерухомим майном, а саме спорудою, що є об`єктом оренди відповідно до Закону України “Про оренду державного та комунального майна” № 2269-XII, який був чинним на час укладання договору оренди штучного пляжу від 12.06.2019 №2700/С? 
В процесі розгляду вищезазначених клопотань учасників справи №916/3700/25 судом першої інстанції було з`ясовано, зокрема, думку сторін щодо оплати вартості експертизи
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у справі №916/3700/25 (суддя Щавинська Ю.М.) призначено комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (за виключенням експерта Куцаревої А.О.).
На вирішення даної експертизи поставлено наступні запитання:
1) Чи є ділянка штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м., розташована між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу "Аркадія" у м. Одесі, що є предметом договору оренди штучного пляжу №2700/С від 12.06.2019, земельною ділянкою (землею) чи спорудою?
2) Чи можливе формування, винесення в натурі (на місцевості) меж ділянки та проведення кадастрової зйомки для визначення точних меж ділянки штучного піщаного пляжу, з фіксацією координат її поворотних точок, розташованої між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу "Аркадія" у м. Одесі, що є предметом договору оренди штучного пляжу №2700/С від 12.06.2019, та які фізичні характеристики має вказана ділянка штучного піщаного пляжу (склад, конфігурація, площа)?
3) У випадку, якщо ділянка штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м., розташована між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу "Аркадія" у м.Одесі, що є предметом договору оренди штучного пляжу №2700/С від 12.06.2019, є спорудою, чи є вона нерухомим майном, інженерною спорудою, берегозахисною спорудою, чи входить вона до берегозахисної системи прибережної зони Чорного моря вздовж м. Одеси (берегоукріплюючого та протизсувного комплексу м. Одеси)?
4) У випадку, якщо ділянка штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м., розташована між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу "Аркадія" у м.Одесі, що є предметом договору оренди штучного пляжу №2700/С від 12.06.2019, є землею, чи можливо визначити нормативно-грошову оцінку вказаної земельної ділянки?
Витрати з проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи покладено Приморську окружну прокуратуру м. Одеси та Товариство з обмеженою відповідальністю "Титул Різорт" в рівних частинах.
Провадження у справі №916/3700/25 зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.
Обґрунтовуючи наявність підстав для задоволення клопотання та призначення у даній справі комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, суд зазначив, що у даній справі необхідно встановити належність спірної ділянки піщаного пляжу до певного фізичного об`єкту землі або споруди, що потребує здійснення дослідження, проведеного особою, яка володіє спеціальними знаннями.
З урахуванням запропонованих сторонами питань та з огляду на орієнтовний перелік питань, визначених у Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, суд поставив на вирішення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи питання, зазначені у резолютивній частині відповідної ухвали від 09.02.2026.
Доручаючи проведення експертизи саме Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, суд виходив з того, що об`єкт обстеження перебуває на території міста Одеса, що скоротить час проведення експертизи, спростить взаємодію між судом та експертною установою в питаннях проведення експертизи.
При цьому, зобов`язуючи керівника Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України визначити судових експертів для проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, суд вказав на необхідність не враховувати при визначенні кола експертів експерта Куцареву А.О., якою вже надавалася оцінка спірним питанням в межах розгляду справи №916/3638/25.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про призначення у справі №916/3700/25 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Титул Різорт" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у справі №916/3700/25 в частині призначення судом земельно-технічної експертизи. Змінити ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у справі №916/3700/25, шляхом внесення змін до переліку поставлених експерту питань, визначення експертної установи та порядку оплати експертизи, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції: призначити у справі № 916/3700/25 судову будівельно-технічну експертизу. На розгляд будівельно-технічної експертизи поставити наступні питання:
- чи є штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року № 2700/С (з внесеними змінами до нього) берегозахисною спорудою, що не є земельною ділянкою?
- У випадку, якщо ділянка штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м, розташована між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія” у м. Одесі, що є предметом договору оренди штучного пляжу № 2700/С від 12.06.2019, є спорудою, чи є вона нерухомим майном, інженерною спорудою, берегозахисною спорудою, чи входить вона до берегозахисної системи прибережної зони Чорного моря вздовж м. Одеси (берегоукріплюючого та протизсувного комплексу м. Одеси)?
- Чи існують функціональні особливості експлуатації та обслуговування берегозахисної споруди у вигляді штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія”, відмінні від експлуатації та обслуговування земельної ділянки?
- Чи будуть втрачені берегозахисні функції штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія” внаслідок експлуатаційних, техногенних, природних та інших причин у разі, якщо його технічний стан не буде підтримуватись шляхом проведення відповідних робіт? 
Також апелянт просить доручити проведення судової будівельно-технічної експертизи у справі №916/3700/25 Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, Київська обл., місто Київ, вул. Сім`ї Бродських, буд. 6).
Витрати з проведення будівельно-технічної експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Титул Різорт"
В іншій частині ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у справі № 916/3700/25 залишити без змін.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Товариство зазначає, зокрема, наступне:
- відповідно до п. 6.1.3. Інструкції регламентовано, що для вирішення питань земельно-технічної експертизи експерту необхідно надати оригінали або завірені якісні копії відповідної правовстановлюючої та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку. У даному випадку відсутня проєктна документація із землеустрою щодо уявної земельної ділянки площею 1250 м2, що розташована між траверсами № 1-2а та № 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу «Аркадія» у місті Одеса. Отже, існує питання щодо можливості проведення взагалі земельно-технічного експертного дослідження у даній справі, оскільки відсутні документи, на підставі яких експерт може проводити такий вид експертизи. При цьому, з урахуванням питань ТОВ «Титул Різорт», які наводились останнім у клопотанні про проведення експертизи, дослідження споруди має відбуватись з огляду на наявну документацію, а не спирання на якусь уявну інформацію щодо земельної ділянки, якої в реальності не існує. Таким чином, апелянт вважає, що замість поставленого судом першої інстанції експерту питання «Чи є ділянка штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м, розташована між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу «Аркадія» у м. Одесі, що є предметом договору оренди штучного пляжу № 2700/С від 12.06.2019, земельною ділянкою (землею) чи спорудою?» доцільно поставити наступне питання: «Чи є штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу «Аркадія», що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року № 2700/С (з внесеними змінами до нього) берегозахисною спорудою, що не є земельною ділянкою?»;
- стосовно другого (2) питання, то, на думку апелянта, останнім на експерта фактично покладено обов`язок розробити документацію із землеустрою щодо уявної земельної ділянки, в якій зазначити координати поворотних точок такої ділянки та фізичні характеристики, що вочевидь не є завданням ані будівельно-технічної, ані земельно-технічної експертизи та вказує на безпідставність поставленого судом питання;
- відносно третього запитання у апелянта заперечень не має;
- щодо четвертого (4) питання, поставленого судом першої інстанції на вирішення експерту, то відповідач-3 вказує, проведення нормативно-грошової оцінки землі, у разі формування земельної ділянки у встановленому законом порядку, здійснюється на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування, що виключає необхідність ставити таке питання на розгляд експерта. Апелянт наполягає на тому, що таке питання жодним чином не стосується предмета спору, підстав позову і заперечень на такі підстави відповідачів, винесення такого питання на вирішення експерта є безпідставним та необґрунтованим.
Таким чином, на переконання апелянта, судом першої інстанції безпідставно вирішено призначити комплексну експертизу, у складі якої провести земельно-технічну експертизу щодо земельної ділянки, якої не існує ні де-факто, ні де-юре, а тому ТОВ «Титул Різорт» вважає за необхідне змінити ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 року у цій справі в частині визначення виду експертизи та питань, винесених на розгляд експерта, та просить визначити для експертів запропоновані відповідачем-3 питання.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 27.02.2026, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Титул Різорт" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у справі № 916/3700/25; продовжено її розгляд на розумний строк та призначено до розгляду на 13.05.2026 об 11:30 год. Крім того, вказаною ухвалою встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
01.04.2026 від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №833/26/Д2), в якому останній викладає свої зауваження на ухвалу суду першої інстанції, яка оскаржується ТОВ «Титул Різорт» та просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у справі №916/3700/25 в частині призначення судом земельно-технічної експертизи; змінити вказану ухвалу шляхом внесення змін до переліку поставлених експерту питань, визначення експертної установи та порядку оплати експертизи, виклавши її резолютивну частину в редакції Департаменту (яка наведена відповідачем-1 в прохальній частині відзиву.
Судова колегія залишає поза увагою вимоги та аргументи Департаменту, викладені останнім у вищевказаному відзиві на апеляційну скаргу, з огляду на таке.
За приписами ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Також, згідно з ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України визначені вимоги для форми та змісту апеляційної скарги.
Так, за вказаною статтею, в апеляційній скарзі апелянтом зазначається, зокрема, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення; нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції тощо.
Виходячи з вищезазначеного, судова колегія зазначає, що по суті вищезазначений відзив Департаменту комунальної власності Одеської міської ради є апеляційною скаргою.
Однак, для подання апеляційної скарги встановлюються окремі вимоги щодо її форми, строку на її подання та документів, що надаються разом з апеляційною скаргою, а тому, остання подана не у відповідності до приписів ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.
Разом з цим, згідно зі ст. 265 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки.
Втім, як свідчать наявні матеріали справи, Департамент до суду апеляційної інстанції не звертався з окремою апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у справі №916/3700/25, а також не скористався своїм правом на приєднання до апеляційної скарги ТОВ «Титул Різорт».
В той же час, відповідно до частин 1, 5 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. 
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частини 2-4 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).
В свою чергу, відповідно до статей 258 та 263 Господарського процесуального кодексу України, заявами по суті справи на стадії апеляційного провадження є саме апеляційна скарга та відзив на апеляційну скаргу.
При цьому, у відзиві на апеляційну скаргу учасник справи зазначає своє обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог саме апеляційної скарги, а не додаткові вимоги (підстави) для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони викладаються в окремій апеляційній скарзі, з якою, як вже було зазначено вище, Департамент до Південно-західного апеляційного господарського суду не звертався.
Оскільки наданий Департаментом відзив за своїм змістом та смисловим наповненням є оспоренням оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, то відповідач-1 також ініціює перегляд останньої шляхом подання процесуального документу, який не є апеляційною скаргою, поданою у встановленому законом порядку, а відтак, суд апеляційної інстанції не враховує поданий Департаментом процесуальний документ (вх. №833/26/Д2) при апеляційному перегляді справи №916/3700/25.
Аналогічно, з вищезазначений підстав Південно-західний апеляційний господарський суд не враховує відзив на апеляційну скаргу (вх. №833/26/Д4), якій надійшов до суду 13.04.2026 від Управління інженерного захисту, та є тотожнім апеляційній скарзі ТОВ Титул Різорт».
При цьому, 02.04.2026 прокурором також надано суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Титул Різорт», в якому прокурор не погоджується з доводами останньої вважає її необґрунтованою, а ухвалу суду першої інстанції такою, що винесена з дотриманням вимог ст. 99 Господарського процесуального кодексу України. Прокурор доводить свою позицію щодо відсутності підстав для зміни питань експерту та викладення їх в редакції апелянта. Зокрема, прокурор вказує, що не відповідають дійсності твердження апелянта про те, що на експерта покладено обов`язок розробити документацію із землеустрою щодо уявної земельної ділянки, в якій зазначити координати поворотних точок такої ділянки та фізичні характеристики. 
Водночас, прокурор зауважує, що у даному випадку відсутні підстави для зміни експертної установи на Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, з огляду нате, що об`єкт дослідження – піщаний пляж, розташований між траверсами № 1-2а та № 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу «Аркадія» розташований безпосередньо в місті Одесі, та у ході проведення експертизи потребуватиме обов`язкового виїзду експерта на його місцезнаходження для огляду, фіксації, вимірювань, що значно затягуватиме строки проведення експертизи у разі призначення експертизи у КНДІСЕ. Призначення експертизи в КНДІСЕ вимагатиме від сторін або суду також оплати значних витрат на відрядження експертів з міста Києва до міста Одеси, що суперечить принципу процесуальної економії. Проведення експертизи в Одеському НДІСЕ суттєво зменшить загальні судові витрати у справі.
З огляду на вказане, прокурор просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «Титул Різорт» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у справі №916/3700/25, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
27.05.2026 в судове засідання з`явились представники відповідачів та прокурор. Представник ТОВ «Титул Різорт» підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити останню. 
Представники Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради підтримали позицію апелянта.
Прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги та просили відмовити у її задоволенні.
Представник позивача – Одеської міської ради в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином. 
Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У судовому засіданні 27.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.
Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про призначення у даній справі комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи з метою встановлення належності спірної ділянки піщаного пляжу до певного фізичного об`єкту.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України).
Приписами ст. 1 Закону України “Про судову експертизу” передбачено, що судова експертиза – це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
Спеціальні знання – це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.
Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза – це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.
Згідно зі статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Дульський проти України” (заява №61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. 
При цьому господарський суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.
Предметом позову у даній справі є вимоги прокурора визнати недійсним укладений між відповідачами договір оренди та зобов`язати ТОВ «Титул Різорт» повернути об`єкт оренди - берегозахисну споруду у вигляді ділянки штучного піщаного пляжу.
В якості підстави позову прокурор посилається на удаваність оспорюваного правочину, що приховує інший договір (оренди землі), який, на думку прокурора, укладено усупереч вимогам статей 4, 85 Водного Кодексу України, ч. 4 ст. 59, ст. 79-1, ч. 1 ст. 116, ст. 123, ч. ч. 1, 2 ст. 124, ст. 134 Земельного кодексу України, ч. 2 ст. 16 Закону України “Про оренду землі” - без формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та без проведення земельних торгів.
В свою чергу, відповідачі заперечують проти доводів та вимог прокурора, зазначаючи, зокрема, що об`єкт оренди є штучно створеною берегозахисною спорудою та не може ототожнюватися із земельною ділянкою. Відповідачі наполягають на тому, що цей об`єкт створений внаслідок антропогенної діяльності шляхом намиву (рефулювання) піску між іншими гідротехнічними та інженерними спорудами у 1980 роках минулого століття та є складовими комплексу берегозахисних споруд, а тому може бути об`єктом оренди відповідно до норм Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.
Отже, відповідачі мають протилежну позицію стосовно належності спірної ділянки піщаного пляжу до певного фізичного об`єкту (землі або споруди).
Тому, обґрунтовуючи наявність підстав для задоволення клопотання та призначення у даній справі комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, суд зазначив, що у даній справі йому необхідно встановити належність спірної ділянки піщаного пляжу до певного фізичного об`єкту (землі або споруди).
Відтак, приймаючи до уваги суперечливий характер обставин, що мають значення для справи, враховуючи предмет доказування у даній справі, апеляційна колегія вважає, що у суду першої інстанції були підстави, призначити відповідну експертизу у даній справі, з метою визначення належності спірної ділянки піщаного пляжу до певного фізичного об`єкту (землі або споруди).
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянт не просить суд апеляційної інстанції взагалі скасувати ухвалу першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, а лише просить:
- змінити питання, які необхідно поставити на вирішення експертизи;
- змінити експертну установу з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України у м. Одеса на Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України;
- змінити порядок оплати експертизи шляхом покладення відповідних витрат лише на апелянта.
Тобто, саме необхідність призначення експертизи у справі відповідачем-3 не заперечується.
Отже оскільки ухвала суду першої інстанції про призначення у даній справі експертизи, як такої, ТОВ «Титул Різорт» не оскаржується, то колегією суддів не переглядається у відповідності до приписів ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо питань, поставлених на вирішення експерта.
Відносно першого питання, яке поставлено судом першої інстанції на вирішення експертів, а саме: «Чи є ділянка штучного піщаного пляжу загальною площею 1250 кв.м., розташована між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу "Аркадія" у м. Одесі, що є предметом договору оренди штучного пляжу №2700/С від 12.06.2019, земельною ділянкою (землею) чи спорудою?» судова колегія зазначає, у даній справі підлягає встановленню саме факт належності спірної ділянки піщаного пляжу до певного фізичного об`єкту – землі або споруди. Отже саме таке питання є основним для дослідження експертами.
При цьому, до основних видів експертиз, що визначені Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (далі – Інструкція), відносяться інженерно-технічні, зокрема будівельно-технічна експертиза та земельно-технічна експертиза, які мають різні завдання.
Цим же наказом Міністерства юстиції України затверджені науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.
Відповідно до зазначених науково-методичних рекомендацій основними завданнями будівельно-технічної експертизи є, зокрема, визначення, перевірка обсягів виконаних будівельних робіт, визначення групи капітальності, категорії складності, ступеня вогнестійкості будівель і споруд. Одним із вирішуваних експертизою цього виду питань може бути питання, чи є об`єкт (результат виконання робіт) нерухомим майном.
Іншим видом експертизи є земельно-технічна, до основних завдань якої належать, зокрема, визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо), визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації.
Отже, на переконання апеляційної колегії, відсутня підстава для формулювання замість вищезазначеного судом першої інстанції експерту питання редакції апелянта, а саме: «Чи є штучний піщаний пляж загальною площею 1250 кв.м, що розташований між траверсами №1- 2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу «Аркадія», що є предметом договору оренди від 12.06.2019 року №2700/С (з внесеними змінами до нього) берегозахисною спорудою, що не є земельною ділянкою?». 
Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що виходячи з відповідної термінології, слід вказати, що земля – це частина земної поверхні, що розташована над надрами і називається ґрунтовим шаром, у межах території, на яку поширюється суверенітет держави. Характерними рисами землі як природного ресурсу є її незамінність, обмеженість у просторі, локальність за місцем розташування і нерухомість. Землі - природний компонент, не вилучений з довкілля, а органічно в нього вплетений, взаємодіючий з водами, лісами та іншими природними ресурсами. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Водночас, споруда – це земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій (дамби, тонелі, естакади, мости тощо); споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.
Таким чином, слід встановити: пляж входить до системи споруд як споруда чи як земля? Водночас, головним питанням у даній справі, яке підлягає дослідженню і є: до якого фізичного об`єкту (землі або споруди) слід віднести спірну земельну ділянку? 
Апеляційний суд зауважує, що замість встановлення факту належності спірної ділянки піщаного пляжу до певного фізичного об`єкту – землі або споруди, що є спірним питанням у даній справі, апелянт вже визначив у своєї редакції, що спірний об`єкт не є землею, що у даному випадку не є допустимим.
Щодо другого питання суду, то виходячи з формулювання останнього, апелянт зазначає, що для призначення та проведення земельно-технічної експертизи в матеріалах справи відсутня необхідна для цього технічна документація із землеустрою, що однозначно унеможливлює проведення такої експертизи.
Проте, судова колегія погоджується з позицією прокурора у цьому випадку та вказує, що питання експерту «Чи можливе формування, винесення в натурі (на місцевості) меж ділянки та проведення кадастрової зйомки для визначення точних меж ділянки штучного піщаного пляжу, з фіксацією координат її поворотних точок, розташованої між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу «Аркадія» у м. Одесі, що є предметом договору оренди штучного пляжу №2700/С від 12.06.2019, та які фізичні характеристики має вказана ділянка штучного піщаного пляжу (склад, конфігурація, площа)?» не потребує наявності вже виготовленої землевпорядної документації, оскільки стосується можливості формування ділянки пляжу як земельної ділянки урозумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій», а не надання оцінки виготовленій землевпорядній документації.
Отже, не відповідають дійсності твердження апелянта про те, що цим питанням на експерта покладено обов`язок розробити документацію із землеустрою щодо уявної земельної ділянки, в якій зазначити координати поворотних точок такої ділянки та фізичні характеристики.
Водночас, колегія суддів зазначає, що питання, з яких має бути проведена експертиза, визначається саме судом з огляду на предмет і підстави позову, а також поданих сторонами докази на підтвердження своїх вимог чи заперечень.
Разом з тим, по четвертому (4) питанню, визначеному в оспорюваній ухвалі суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується з доводами ТОВ «Титул Різорт», виходячи з наступного.
Виходячи з вищевказаних приписів ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, питання, які ставляться на вирішення експерта, мають стосуватися безпосередньо предмета спору, а також підстав позовної заяви та заперечень відповідачів.
Так, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову зазначаються позивачем у позовній заяві (п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України).
Свої ж заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права відповідачі зазначають у відзиві на позовну заяву (п. 5 ч. 3 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).
У даному випадку жодна сторона, у будь-якому своєму процесуальному документі, не обґрунтовувала власну правову позицію нормативно-грошовою оцінкою земельної ділянки (умовною) або ж відсутністю такої оцінки.
Крім того, у ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» серед іншого зазначено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом. Підставами для проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки є договір, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом, а також рішення суду.
Отже, у разі формування земельної ділянки у встановленому законом порядку, а також наявності підстав для проведення оцінки землі (рішення органу місцевого самоврядування чи договору) вбачається можливість проведення нормативно-грошової оцінки землі, що виключає необхідність ставити таке питання на розгляд експерта.
Більш того, з тим урахуванням, що таке питання жодним чином не стосується предмета спору, підстав позову і заперечень на такі підстави відповідачів, винесення такого питання на вирішення експерта є безпідставним та необґрунтованим.
З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що у даному випадку наявні підстави для виключення четвертого питання з відповідного переліку питань, поставлених на розгляд експертів ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у даній справі.
При цьому, у будь-якому випадку, колегія суддів звертає увагу, що згідно з положеннями ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.
Щодо питань, запропонованих відповідачем-3 в прохальній частині апеляційної скарги, то судова колегія вважає, що відповіді на поставлені апелянтом питання можуть бути надані експертами в розрізі існуючих питань, наведених в оспорюваній ухвалі суду першої інстанції. 
Щодо визначення експертної установи.
Відповідно до ч. 3 ст. 99 ГПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.
Враховуючи, що об`єктом судової експертизи є ділянка піщаного пляжу, яка розташована між траверсами № 1-2а та 1-2в другої черги ПЗС в районі пляжу “Аркадія” у м. Одеса, а для вирішення поставлених питань експертам буде необхідно здійснити безпосередній огляд об`єкта дослідження, з метою скорочення часу проведення експертизи, спрощення взаємодії між судом та експертною установою в питаннях проведення експертизи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність визначення експертної установи саме Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала підлягає частковому скасуванню шляхом виключення четвертого питання, поставленого на розгляду судовому експерту та наведеного в резолютивній частині ухвали Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у справі №916/3700/25.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу, Південно-західний апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Титул Різорт» задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2026 у справі №916/3700/25 скасувати частково, виключивши питання №4. В інший частині – залишити без змін.
Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.
Повний текст постанови складений та підписаний 01.06.2026.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Ярош А.І.