Справа № 243/1996/26
Провадження № 3/243/1122/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України

15 травня 2026 року       м. Слов`янськ
Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Воронков Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
У протоколі про адміністративне правопорушення серії: ЕПР 1 № 596231 від 19.02.2026 зазначено, що 19.02.2026 року о 23 год. 07 хв. біля будинку № 53 по вул. Торговій у м. Слов`янську Краматорського району Донецької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, бліда шкіра обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі м. Слов`янська відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав право представляти свої інтереси адвокату Фіялку С. О..
Адвокат Фіялко С.О. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення, в обґрунтування зазначив, що згідно з відеофіксацією, після зупинки ТЗ «SKODA OCTAVIA» 19.02.2026 об 23:07, поліцейські за допомогою ліхтарика спочатку виявили ознаки алкогольного сп`яніння, а після заперечень водія — ознаки наркотичного сп`яніння. Водій від медичного огляду не відмовлявся, проте з направленням від 23:22 його не ознайомлювали, і він у ньому не розписувався. В порушення вимог служби, поліцейський Анацький О.М. о 23:19 зняв камеру № 472571 та передав її ОСОБА_2 , який поклав її до службового авто, де вона до 23:47 записувала лише звук у салоні, поки ОСОБА_3 особисто перебував у ТЗ «SKODA OCTAVIA» з водієм. Лише о 23:25 ОСОБА_2 повідомив водієві про порушення ним п. 2.5 ПДР та вчинення правопорушення, хоча інших доказів вини, крім рапорту та протоколу ЕПР 1 № 596231, суду не надано.
Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується матеріалами справи з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На підтвердження вини ОСОБА_1 було долучено докази, а саме: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 19.02.2026 року; рапорт поліцейського БПП; відеозапис, яким зафіксовано обставини виявленого правопорушення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП між іншим передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння.
Проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З доданих відеозаписів вбачається, що працівником поліції було озвучено наявність у водія лише однієї конкретної ознаки: блідої шкіри обличчя. Відеозаписом не зафіксовано жодних дій щодо встановлення інших ознак, як то тремтіння пальців рук чи звуження зіниць, які в послідуючому були зазначені у протоколі ЕПР 1 № 596231. Суд зазначає, що сама по собі блідість шкіри у нічний час при штучному освітленні не є об`єктивною підставою для висновку про стан сп`яніння. Таким чином, вказівка у протоколі на інші ознаки сп`яніння є безпідставною та нічим об`єктивно не підтвердженою.
Крім того, відеозаписом не зафіксовано процедури направлення на огляд, оскільки в цей момент об`єктив камери не було направлено на учасників події, що не дає змоги встановити, кому саме адресувалася пропозиція та хто саме від неї відмовився, що, на думку суду, є суттєвим з огляду на присутність пасажира, який також брав участь у спілкуванні з поліцейськими.
При цьому, як зазначалося вище, згідно приписам ст.266 КУпАП та Інструкції лише при наявності ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу виникає обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння. За відсутністю ознак сп`яніння у водія вимога поліцейського до останнього пройти огляд на стан сп`яніння є безпідставною та незаконною, висунутою всупереч встановленому законом порядку проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння.
Тож, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознаки алкогольного сп`яніння поліцейський необґрунтовано констатував без їх виявлення.
Таким чином, в даному випадку було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, а вимога поліцейських до водія щодо проходження огляду на стан сп`яніння не ґрунтувалась на передбачених законом підставах, а тому не породжувала обов`язок проходження водієм огляду на стан сп`яніння. Відповідно, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння за таких обставинах не утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
Інших належних, достовірних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що було б зафіксовано у спосіб, передбачений чинним законодавством, в матеріалах справи немає.
Сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.
В свою чергу суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. 
Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про недоведеність факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки належних, допустимих та несуперечливих доказів вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - суду не надано, у зв`язку з чим, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно  ОСОБА_1 , – закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду 
Донецької області Д.В. Воронков