Красилівський районний суд Хмельницької області 
ін. 31000 , м. Красилів , вул. Булаєнка, 4 	тел. (факс): 038 55 4 34 75	

_____________________________________________________________________________
  	  Справа №: 677/659/26	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.05.2026 	м.Красилів	

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Федишин І.В. з участю секретаря Панасюк Д.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Сидорука Д.В., розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 630561 зазначено, що ОСОБА_1 02.04.2026 о 23 год. 00 хв. у селищі Антоніни по вул. Набережна, 1/2 керував транспортним засобом марки «PEUGEOT EXPERT», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), в порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки поліцейським та в медичному закладі лікарем, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Повідомив, що він їхав у якості пасажира зі своєю дружиною на її автомобілі. Під`їхали до будинку, дружина пішла, а він залишився біля авто і в цей час під`їхали працівники поліції і запропонували йому пройти тест на алкоголь. Він відмовився, тому що не був за кермом авто. Дружина вийшла й підтвердила, що автомобілем керувала вона. Однак поліцейський склав на нього протокол. 
Пояснення ОСОБА_1 підтвердила свідок ОСОБА_2 , яка повідомила, що за кермом автомобіля 02.04.2026 приблизно о 23 год. перебувала вона, повертаючись від подруги, а її чоловік ОСОБА_1 їхав на пасажирському сидінні. Посвідчення водія в неї з 2004 року, і з цього ж часу вона водить авто. 
Захисник ОСОБА_1 адвокат Сидорук Д.В. вважає, що на підставі зібраних у ході судового розгляду справи доказів провадження в справі слід закрити в зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, оскільки пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_2 та доданим до матеріалів справи відеозаписом події. 
Дослідивши та оцінивши зібрані в справі докази, слід прийти до наступних висновків.
У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтями 279, 280 КУпАП передбачено, що судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та у відношенні особи, щодо якої цей протокол був складений.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП повинна ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Норма ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняє, зокрема, керувати транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КупАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння (пункт 2.9.а Правил дорожнього руху України) або відмова особи пройти відповідний огляд (пункт 2.5 Правил дорожнього руху України).
Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Окрім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
З досліджених у судовому засіданні відеозаписів не вбачається факту керування ОСОБА_1 автомобілем чи приведення його в рух. Зафіксовано знаходження ОСОБА_1 на подвір`ї, а автомобіль з вимкненим двигуном стоїть біля подвір`я, факт керування ОСОБА_1 автомобілем на диску з відеозаписом не зафіксований. На відео взагалі відсутні будь-які ознаки, які могли хоча б побічно свідчити про ймовірне керування ОСОБА_1 транспортним засобом, наприклад, перебування за кермом або вихід з автомобіля тощо. Жодних доказів цього при складанні протоколу та в судовому засіданні не подано.
Таким чином, у ході судового розгляду не знайшов підтвердження факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому в нього не виникло визначеного п. 2.5 ПДР обов`язку проходити огляд на встановлення стану сп`яніння на вимогу поліцейських.
За вказаних обставин відмова ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП.
Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається в разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а всі сумніви, які виникають у ході провадження в справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, уповноважена особа не дотрималась вимог закону щодо необхідності встановлення всіх ознак складу даного адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи в їх сукупності, вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, слід прийти до висновку, що провадження в даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись стст. 7, 9, 130, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287-289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено. 

Суддя 	І. В. Федишин