ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8344/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Щирецького селищного житлово – комунального підприємства «Ранкове» до Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Щирецька селищна рада Львівського району Львівської області, про визнання протиправною та скасування податкової консультації, зобов`язання вчинити дії, 
в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Щирецького селищного житлово – комунального підприємства «Ранкове» (далі – Щирецьке СЖКП «Ранкове», позивач) Державної податкової служби України (далі – ДПС України, відповідач), третя особа, які не заявляє вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Щирецька селищна рада Львівського району Львівської області (далі – Щирецька Ср, третя особа), у якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію ДПС України №7022/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК від 31.12.2025, надану Щирецькому селищному житлово – комунальному підприємству «Ранкове»;
- зобов`язати Державну податкову службу України повторно розглянути звернення Щирецького СЖКП «Ранкове» з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є зареєстрованим платником податку на додану вартість, однак у межах правовідносин, що є предметом цієї справи, Позивач не здійснює господарської діяльності на комерційній основі. Єдиним джерелом фінансування підприємства є бюджет Щирецької селищної ради. Комунальне підприємство здійснює свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування, отриманого від органу місцевого самоврядування за бюджетною програмою місцевого бюджету по КПКВК 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів» за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)». Головним розпорядником коштів бюджетної програми місцевого бюджету по КПКВК 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів», в рамках якої виконується Програма благоустрою на території Щирецької СР на відповідні роки, виступає Щирецька СР. Позивач не отримує доходів від реалізації товарів чи послуг та не має інших власних надходжень, не надає платних послуг населенню, які оподатковуються ПДВ за ставкою 20 відсотків та укладає договори з іншими суб`єктами господарювання (контрагентами) на виконання послуг (робіт), які фінансуються селищною радою. Усі кошти, що надходять підприємству, мають цільове бюджетне призначення і не формують дохід від господарської діяльності. Для здійснення поточних видатків з оплати послуг передбачено КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)», натомість виділення коштів Щирецькому СЖКП «Ранкове» здійснювалось за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам, установам, організаціям», який має іншу економічну характеристику. Так, пунктом 1.6 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 визначено, що субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств, а трансфертні платежі - невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу. Підпунктом 2.4.1 Інструкції № 333, передбачено, що до коду 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» відносяться: субсидії підприємствам (установам та організаціям), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів; дотації сільськогосподарським товаровиробникам; субсидії на покриття збитків підприємств, фінансову підтримку підприємств на безповоротній основі, а також інші субсидії; відшкодування відсотків за користування кредитами; державна підтримка громадських організацій; поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям). Таким чином, у відповідності до наведених вище норм законодавства, що регулює бюджетні відносини, надання субсидій не пов`язане з компенсацією вартості товарів і послуг, в обмін на проведені платежі, тобто не є операцією з оплати товарів/ послуг. Позивач вважає оскаржене рішення відповідача протиправним, тому звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою від 01.05.2026 суддя відкрила провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішила розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання.
Ухвалою від 01.05.2026 суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову Щирецького СЖКП «Ранкове» до ДПС України, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Щирецька СР, про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, зобов`язання вчинити дії.
07.05.2026 від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів (вх. №40250). 
12.05.2026 від представника Щирецької СР до суду надійшли пояснення на позовну заяву (вх. №40250), які мотивовані тим, що видатки Щирецького СЖКП «Ранкове» здійснювались відповідно до Планів використання бюджетних коштів за яким передбачено у 2022 та 2023 роках - оплата праці; нарахування на заробітну плату; інші поточні видатки. У 2024-2025 роках - оплата праці; нарахування на заробітну плату, оплата послуг (крім комунальних), оплата інших енергоносіїв, інші поточні видатки. Фінансування виділено за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)». Видатки здійснювались за бюджетною програмою за КПКВК 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів» за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам, установам, організаціям». 
20.05.2026 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 43032), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтований тим, що перелік операцій, які не є об`єктом оподаткування ПДВ, встановлено у ст. 196 розділу V Податкового кодексу України. Операції з виконання комунальними підприємствами робіт або надання послуг у межах реалізації місцевих програм благоустрою за рахунок бюджетних коштів не належать до такого переліку. Крім цього, Податковий кодекс України не ототожнює «бюджетні відносини» з операціями, що не є об`єктом оподаткування ПДВ. Стосовно можливості застосування комунальним підприємством п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 розділу V Податкового кодексу України ДПС повідомляє, що згідно з таким підпунктом не є об`єктом оподаткування ПІДВ операції з виплати субсидій, дотацій з бюджетів. Така норма стосується особи, яка здійснює виплату коштів, а не їх отримувача. Тобто норма п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 розділу V Податкового кодексу України не застосовується до операцій з отримання бюджетних коштів комунальними підприємствами (вона застосовується до сторони, яка здійснює їх виплату). Отже, товари/послуги (роботи), придбані за рахунок коштів з місцевого бюджету за кодом 2610, що надійшли Комунальному підприємству, вважаються придбаними безпосередньо Комунальним підприємством, і суми ПДВ, сплачені при їх придбанні, відносяться до податкового кредиту на підставі податкових накладних, складених платниками ПДВ (у тому числі підрядниками) на Комунальне підприємство та зареєстрованих в ЄРПН з дотриманням норм податкового законодавства за фактом здійснення господарської операції з постачання товарів/послуг. Показники податкових накладних мають відповідати первинним (бухгалтерським) документам, складеним за такою господарською операцією.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
26.11.2025 Щирецьке СЖКП «Ранкове» звернувся до відповідача із зверненням №1/49 на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі. 
Позивач просив надати індивідуальну податкову консультацію з наступних питань: 
1. Оскільки СЖКП «Ранкове» здійснює виконання заходів з благоустрою Щирецької територіальної громади, як статутної діяльності підприємства без договірних відносин, і факт виконання такої діяльності підтверджується звітами про використання коштів, а факт надання послуг відсутній, то чи будуть виникати зобов`язання з ПДВ на суму отриманого бюджетного фінансування? 
2. Чи має право СЖКП «Ранкове» на податковий кредит при придбанні матеріалів та послуг за рахунок коштів бюджетного фінансування, якщо дані матеріали та послуги в подальшому будуть використані для здійснення заходів відповідно до Програми з благоустрою, якщо такі заходи не є об`єктом оподаткування ПДВ? 
3. Чи зобов`язане СЖКП «Ранкове» нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ на підставі п. 198.5 ст. 198 р. 5 Податкового кодексу України, якщо придбані товари і послуги призначені для використання в господарській діяльності, але неоподатковуваних операціях з ПДВ (ст. 196 ПК України)? 
4. В разі, якщо бюджетне фінансування СЖКП «Ранкове» не є об`єктом оподаткування ПДВ, а СЖКП «РАНКОВЕ» в попередніх періодах нараховував ПДВ, то чи необхідно проводити коригування нарахованого ПДВ за попередні періоди і за який саме період? 
5. Який механізм повернення зайво сплачених СЖКП «Ранкове» коштів ПДВ? 
Відповідач надав позивачу індивідуальну податкову консультацію №7022/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК від 31.12.2025, яка відповідно до ст. 52 Податкового кодексу України внесена до Єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій 31.12.2025, у якій зазначено про обов`язок позивача здійснювати нарахування та сплату податку на додану вартість.
У вказаній консультації відповідач вказав, що перелік операцій, які не є об`єктом оподаткування ПДВ, встановлено у ст. 196 розділу V Податкового кодексу України. Операції з виконання комунальними підприємствами робіт або надання послуг у межах реалізації місцевих програм благоустрою за рахунок бюджетних коштів не належать до такого переліку. Крім цього, Податковий кодекс України не ототожнює «бюджетні відносини» з операціями, що не є об`єктом оподаткування ПДВ. Стосовно можливості застосування Комунальним підприємством п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 розділу V Податкового кодексу України ДПС повідомляє, що згідно з таким підпунктом не є об`єктом оподаткування ПДВ операції з виплати субсидій, дотацій з бюджетів. Така норма стосується особи, яка здійснює виплату коштів, а не їх отримувача. Тобто норма п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 розділу V ПКУ не застосовується до операцій з отримання бюджетних коштів комунальними підприємствами (вона застосовується до сторони, яка здійснює їх виплату).
Товари/послуги (роботи), придбані за рахунок коштів з місцевого бюджету за кодом 2610, що надійшли комунальному підприємству, вважаються придбаними безпосередньо Комунальним підприємством, і суми ПДВ, сплачені при їх придбанні, відносяться до податкового кредиту на підставі податкових накладних, складених платниками ПДВ (у тому числі підрядниками) на комунальне підприємство та зареєстрованих в ЄРПН з дотриманням норм податкового законодавства за фактом здійснення господарської операції з постачання товарів/послуг. Показники податкових накладних мають відповідати первинним (бухгалтерським) документам, складеним за такою господарською операцією. 
Якщо придбані з ПДВ комунальним підприємством товари/послуги призначені для Використання або починають використовуватися повною оподатковуваних операціях, то у підприємства не мірою в виникає обов`язку щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до п. 198.5 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України.
Разом з тим, якщо придбані з ПДВ товари/послуги будуть використовуватися повною мірою в неоподатковуваних ПДВ операціях або в операціях, що не належать до господарської діяльності платника ПДВ, які підлягають оподаткуванню ПДВ, то відповідно до п. 198.5 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України виникає обов`язок нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ та скласти зведену податкову накладну (за винятком окремих випадків, передбачених у такому пункті ПКУ).
Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору, суд застосовує такі норми права.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Згідно із п.п. 14.1.172 п 14.1 ст. 14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до норм п.п. 14.1.172-1 п 14.1 ст. 14 ПК України індивідуальна податкова консультація - це роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.
Згідно приписів п. 52.1 ст. 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України).
Відповідно до положень п. 52.3 ст. 52 ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.
Виходячи з аналізу викладених норм слідує, що індивідуальна податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому така консультація надана. При цьому, метою податкової консультації є викладення платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування та роз`яснення її практичного застосування у відповідних правовідносинах.
Згідно з п. 53.3 ст. 53 ПК України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації, є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Тож, функція податкової консультації полягає у допомозі платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або іншого нормативно-правового акта, який стосується оподаткування, і є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання, яка повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику щодо практичної форми або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.
Статтею 52 ПК України передбачені обов`язкові вимоги щодо змісту податкової консультації та встановлено обов`язок контролюючих органів надавати податкові консультації з питань практичного застосування норм податкового законодавства, то відповідно платник податків має право на її отримання.
Ненаданням такої консультації або надання неякісної або незаконної податкової консультації, податковий орган тим самим порушує право платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства та відповідного блага, передбаченого п. 53.1 ст. 53 ПК України, у вигляді отримання консультації, яка могла б дозволити платнику податків застосовувати норму податкового законодавства певним чином без ризику притягнення до відповідальності.
Тобто, надана індивідуальна податкова консультація, яка містить цитати нормативно-правових актів, але ніяких висновків або рекомендацій щодо їх застосування не має, або незаконна податкова консультація, підлягає скасуванню, а у разі ненадання податкової консультації визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Як неодноразово наголошувалось Верховним Судом у своїх рішеннях, аналіз норм законодавства, що регулюють питання надання контролюючим органом індивідуальної податкової консультації, свідчить про те, що податкова консультація надана правомірно, якщо містить висновки, придатні до практичного використання у вказаних у запиті платника податків фактичних обставинах (постанови: від 16.10.2018 у справі № 820/4461/17, адміністративне провадження № К/9901/3725/17; від 27.11.2018 у справі № 826/14131/16, адміністративне провадження № К/9901/31330/18; від 11.12.2018 у справі № 826/9590/16, адміністративне провадження № К/9901/30898/18).
При цьому, у даному випадку, платником податків у запиті на консультацію були викладені конкретні обставини, наявність яких в діяльності позивача викликала необхідність отримання від контролюючого органу роз`яснень щодо використання окремих норм податкового законодавства.
Натомість, Державна податкова служба України в індивідуальній податковій консультації наводить зміст норм податкового законодавства, неповно розкриваючи питання щодо практичного використання окремих його положень платником податків за наявності конкретно викладеної ситуації. Така консультація не містить конкретні роз`яснення платнику податків щодо алгоритму його дій для уникнення порушень вимог податкового законодавства у своїй діяльності. 
Отже, дана консультація не узгоджується з вимогами до податкової консультації індивідуального характеру і не може використовуватися виключно саме цим платником податків стосовно конкретних обставин.
Таким чином, всупереч вимогам закону, відповідачем не роз`яснено позивачу чи повинно обкладати податком на додану вартість цільові бюджетні кошти, що передбачені планом використання бюджетних коштів виключно на виплату заробітної плати, сплати ЄCB, придбання товарів (робіт, послуг) та за рахунок яких джерел; чи визнається зазначене цільове фінансування отримане підприємством по програмі благоустрою - оплатою (компенсацією) виконаних послуг/робіт за рахунок коштів місцевого бюджету.
Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Комунальне підприємство здійснює свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування, отриманого від органу місцевого самоврядування за бюджетною програмою місцевого бюджету по КПКВК 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів» за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)». Головним розпорядником коштів бюджетної програми місцевого бюджету по КПКВК 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів», в рамках якої виконується Програма благоустрою на території Щирецької СР на відповідні роки, виступає Щирецька СР. Позивач не отримує доходів від реалізації товарів чи послуг та не має інших власних надходжень, не надає платних послуг населенню, які оподатковуються ПДВ за ставкою 20 відсотків та укладає договори з іншими суб`єктами господарювання (контрагентами) на виконання послуг (робіт), які фінансуються селищною радою. Усі кошти, що надходять підприємству, мають цільове бюджетне призначення і не формують дохід від господарської діяльності.
Перелік заходів, виконавцем яких виступає Щирецьке СЖКП «Ранкове» - це благоустрій території та санітарна очистка (в т.ч. послуги з оренди та обслуговування біотуалетів). Для отримання фінансування за бюджетною програмою КПКВК 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів» щорічно Щирецьке СЖКП «Ранкове» подає Щирецькій селищній раді розрахунки потреби в бюджетних коштах. Згідно із розрахунками - основними статтями витрат на утримання об`єктів благоустрою є витрати на оплату праці працівників підприємства, нарахування на оплату праці та матеріальні ресурси. В структурі видатків, передбачених на реалізацію бюджетної програми за КПКВК 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів», найбільшу питому вагу становлять видатки, пов`язані із утриманням об`єктів благоустрою за Програмою благоустрою Щирецької селищної територіальної громади, яке здійснювало Щирецьке СЖКП «Ранкове», одержувач бюджетних коштів, включений до мережі головного розпорядника – Щирецької СР. 
Виділення фінансування одержувачу бюджетних коштів Щирецьке СЖКП «Ранкове» здійснювалось на підставі затверджених планів використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань, за КПКВК 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів» по КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)». Підприємство подає на погодження за програмою 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів» Щирецькій СР план використання бюджетних коштів, загального фонду бюджету на кожен бюджетний рік. Зміни до планів використання бюджетних коштів вносились відповідними довідками змін Щирецька СР як головний розпорядник бюджетних коштів затверджує плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, відповідно, Щирецьке СЖКП «Ранкове» як одержувач бюджетних коштів за бюджетною програмою КПКВК 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів» зобов`язаний використовувати такі кошти на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі цього розпорядника бюджетних коштів (п.5,6 ст. 22 БК України). Видатки Щирецького СЖКП «Ранкове» здійснювались відповідно до Планів використання бюджетних коштів за яким передбачено поточні видатки, до яких належать: оплата праці; нарахування на заробітну плату; інші поточні видатки (в тому числі видатки на оплату ПДВ). Зміни до плану використання бюджетних коштів вносились відповідними довідками змін. Так, кошторисом на бюджетні роки передбачено «поточні видатки» (код рядка 2000), «поточні трансферти» (код рядка 2600) - «субсидії та поточні трансферти підприємства (установам, організаціям) — код рядка 2610. Кошторис підписано директором Підприємства та затверджено головою Щирецької СР. Паспорти бюджетних програм за вищевказаними КПКВК затверджувались щорічно відповідними рішеннями сесій Щирецької СР. Впродовж бюджетних років до паспортів бюджетних програм вносились зміни у зв`язку із внесенням змін до бюджету у частині обсягів фінансування. Відповідно вносились зміни до Програм та затверджувались в новій редакції.
Так, згідно з п. 1.5 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 12.03.2012 № 333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 за № 456/20769 (далі - Інструкція № 333), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за кодом видатків бюджету 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)».
Пунктом 1.6 Інструкції № 333 визначено, що: субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств; трансфертні платежі - невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.
Підпунктом 2.4.1 Інструкції № 333 передбачено, що до коду 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» відносяться: субсидії підприємствам (установам та організаціям), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів; дотації сільськогосподарським товаровиробникам; субсидії на покриття збитків підприємств, фінансову підтримку підприємств на безповоротній основі, а також інші субсидії; відшкодування відсотків за користування кредитами; державна підтримка громадських організацій; поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям).
Суд, аналізуючи наведені визначення бюджетного законодавства, вважає, що надання відповідних субсидій не пов`язане з компенсацією вартості товарів і послуг, в обмін на проведені платежі, тобто, не є операцією з оплати товарів/послуг, та у разі придбання товарів/послуг, відповідно до п. 2.2 Інструкції № 333, застосовується код бюджетної класифікації 2200 «Використання товарів і послуг», за якою здійснюється оплата поточних видатків, оплата послуг, придбання матеріалів і предметів, які не беруться на облік як основні засоби.
Відповідно до норм п. п. 196.1.6 п.196.1 ст. 196 ПК України виплати у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі) не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
Тобто, за приписами п. п. 196.1.6 п.196.1 ст.196 ПК України будь-які субсидії, які надаються за кодом бюджетної класифікації « 2610», не є об`єктами оподаткування податком на додану вартість. Таке твердження кореспондує з тим, що законодавчо визначений термін «субсидія» не передбачає платності у вигляді компенсації вартості товарів/послуг, що були придбані у суб`єктів господарювання, у тому числі платників податку на додану вартість, та є фінансуванням поточних бюджетних видатків. Облік поточного бюджетного фінансування в податковому обліку здійснюється у складі доходів платника податку в повному обсязі. Суть наведеного полягає у тому, що при отриманні вказаних субсидій і трансфертних платежів, платник не визначає податкові зобов`язання з ПДВ, оскільки відсутній об`єкт оподаткування податком на додану вартість.
Згідно з п. 17П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999 № 860/4153, отримане цільове фінансування (у тому числі кошти, вивільнені від оподаткування у зв`язку з наданням пільг з податку на прибуток підприємств) визнається доходом протягом тих періодів, в яких були зазнані витрати, пов`язані з виконанням умов цільового фінансування.
Так, як наголошує позивач та не спростовує відповідач, відносини позивача як з розпорядником бюджетних коштів так і з постачальниками послуг/товарів існували в рамках виконання бюджетної Програми, а отримані позивачем з міського бюджету грошові коштів за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», передбачалися їх використанням виключно на цілі обумовлені цією програмою, тобто, мають ознаки невідплатності і безповоротності у розумінні вимог Інструкції № 333, і за своїм характером для позивача не є компенсацією вартості товарів/послуг, що постачався.
Крім того, відносини які виникають між позивачем і органом місцевого самоврядування в частині надання субсидій, є бюджетними а не цивільно-правовими та не є об`єктом оподаткування ПДВ, за нормами п. 185.1 ст. 185 ПК України.
Суд наголошує на тому, що з метою визначення об`єкта оподаткування ПДВ, слід встановити, чи є правовідносини між позивачем та органом місцевого самоврядування в частині надання субсидій постачанням товарів або послуг.
Так, відповідно до приписів п. п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України, постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого повару, а також постачання товарів за рішенням суду. За п.п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 ПК України, постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.
Отже, наведене в ПК України визначення постачання товарів/послуг відноситься до сфери цивільно-правових відносин які регулюються нормами цивільного законодавства, та виникає з підстав визначених ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема, як то з договорів та інших правочинів, разом з тим, Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства. При цьому, укладання договору на виконання робіт з програм благоустрою з подальшим підписанням акту виконаних робіт/наданих послуг між розпорядником та одержувачем коштів не передбачено, а сама оплата виконання позивачем бюджетної "Програми благоустрою населених пунктів Щирецької селищної ради на 2022 - 2025 рр.", здійснюється на підставі заявок на фінансування, що дає підстави суду для висновку про те, що бюджетне законодавство передбачає використання бюджетних коштів виключно на цілі обумовлені планом їх використання.
Цільове фінансування (грошові кошти) надходить підприємству від розпорядника бюджетних коштів на рахунок казначейства, яке спрямовується згідно плану використання, на: заробітну плату та нарахування на заробітну плату; придбання предметів, обладнання та інвентарю; оплату водопостачання та водовідведення; оплату електроенергії; оплату послуг крім комунальних; на інші поточні видатки.
Суд також звертає увагу на те, що по спірним у цій справі питаннях/операціях у позивача не виникало об`єкта оподаткування та обов`язку відображення у податковій декларації з ПДВ отримання бюджетних коштів, які не передбачають компенсації вартості поставлених товарів/послуг, відповідно, позивач не мав правових підстав у цьому випадку для визначення податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з відсутністю об`єкта оподаткування податком на додану вартість. Помилковість правової позиції контролюючого органу у цій справі фактично виникла з підстав не розуміння існування двох випадків отримання бюджетних коштів на виконання програми благоустрою міста чи інших подібних програм, а саме: 1) шляхом компенсації вартості наданих (виконаних) послуг (робіт); та 2) шляхом цільового фінансування, що суттєво розрізняється між собою.
Так, у першому випадку для цілей оподаткування ПДВ отримані кошти вважаються оплатою (компенсацією) наданих (виконаних) послуг (робіт) одержувачем бюджетних коштів в межах таких програм, а тому їх сума має бути включена таким платником до бази оподаткування вартості виконаних ним робіт/послуг на дату їх отримання (п. 187.7 ст. 187 ПК України).
У другому випадку, отримання бюджетних коштів цільового фінансуванням в рамках певної програми, коли кошти за необоротні активи надходять до постачальника з бюджетного рахунку підприємства (одержувача бюджетних коштів), то при їх отриманні останнім об`єкта оподаткування ПДВ не виникає, оскільки в такому випадку, у нього навіть відсутній факт постачання товарів, робіт, послуг, а отримані в рамках певної програми бюджетні кошти не є компенсацією вартості товарів/послуг для одержувача бюджетних коштів.
З матеріалів справи судом вбачається, що відповідачем не було надано конкретну відповідь на викладені платником запитання, судом встановлено відсутність рекомендації щодо практичного застосування норм податкового законодавства в ситуації, що склалась у позивача, а також вбачається невідповідність висновків податкової консультації фактичним обставинам справи та приписам чинного податкового законодавства.
З урахуванням наведеного суд вважає, що висновок в індивідуальній податковій консультації про те, що бюджетні кошти, які фінансуються Фастівською міською радою в рахунок оплати вартості поставлених нашим підприємством товарів/послуг, у тому числі, що постачаються в рамках виконання бюджетної "Програми благоустрою населених пунктів Щирецької селищної ради на 2022-2025 рр.", є об`єктом оподаткування ПДВ, та, відповідно, на дату зарахування коштів на банківський рахунок такий платник податку - одержувач зобов`язаний визначити податкові зобов`язання з ПДВ виходячи з вартості таких товарів/послуг, є необґрунтованим та не узгоджується з нормам податкового та бюджетного законодавства. Надане ДПС України мотивування податкової консультації є неповним та не розкриває суті законодавчого регулювання поставлених позивачем в запиті практичних аспектів оподаткування ПДВ отриманого цільового фінансування з місцевого бюджету (не відповідає вимогам п.п. 14.1.172 п 14.1 ст. 14, п. п. 52.1, 52.3 ст. 52 ПК України).
З метою визначення об`єкта оподаткування ПДВ контролюючий орган, у даному випадку, зобов`язаний був перш за все встановити, чи є правовідносини між позивачем та органом місцевого самоврядування в частині надання субсидій постачанням товарів або послуг з урахуванням наведеного у п.п. п.п. 14.1.185, 14.1.191 п 14.1 ст. 14, ст. 188, ст. 189 ПК України, розуміння постачання товарів/послуг та приписами п. 1.1 ст. 1 ПК України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, та відповідальність за порушення податкового законодавства, правил співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, що встановлені ст. 5 ПК України, а також положень Бюджетного Кодексу України, яким саме і врегульовано функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.
Суд зазначає, що при наданні неякісної або незаконної податкової консультації, контролюючий орган порушує право платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства та позбавляє права, передбаченого пунктом 53.1 статті 53 ПК України, у вигляді отримання консультації, яка могла б дозволити платнику податків застосовувати норму податкового законодавства певним чином без ризику притягнення до відповідальності, тобто, надана податкова консультація, яка містить цитати нормативно-правових актів, але не містить висновків або рекомендацій щодо їх застосування для конкретного платника, який звернувся за таким роз`ясненням, підлягає скасуванню.
Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 28.01.2020 у справі №804/8131/16.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію ДПС України №7022/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК від 31.12.2025, надану Щирецькому СЖКП «Ранкове».
Водночас, суд вказує на те, що відповідно до п. 53.3 ст. 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації, є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду, відтак у суду відсутня необхідність щодо зобов`язання Державної податкової служби України повторно розглянути звернення Щирецького СЖКП «Ранкове» з урахуванням висновків суду, оскільки надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду повинне відбутися у зв`язку із скасуванням попередньої.
Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд зазначає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Матеріали справи свідчать, що відповідні положення КАС України відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не були дотримані в повній мірі. 
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України №7022/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК від 31.12.2025, надану Щирецькому селищному житлово – комунальному підприємству «Ранкове».
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ 43005393; 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) на користь Щирецького селищного житлово – комунального підприємства «Ранкове» (код ЄДРПОУ 31694964, адреса: 81160, Львівська область, Львівський район, селище міського типу Щирець, пл. Ринок, буд. 8) судовий збір у сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 коп.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 02.07.2026.

Суддя Потабенко В.А.