ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2026 р. справа № 300/416/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом від 25.07.2025 за №3667, у звільненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдата резерву 42 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , з військової служби на підставі рапорту від 08.06.2025 про звільнення з військово, служби на підставі підпункту "б" пункгу 2 частини 4 статті 26 Закону України ”Про військовий обов`язок і військову службу” за станом здоров`я (за наявності інвалідності);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби згідно поданого рапорту від 08.06.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункт, "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Закону України Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за станом здоров`я (за наявності інвалідності).
Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом від 25.07.2025 за №3667, у звільненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдата резерву 42 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , з військової служби на підставі рапорту від 08.06.2025 про звільнення з військової, служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України ”Про військовий обов`язок і військову службу” за станом здоров`я (за наявності інвалідності).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 року відкрито провадження в даній адміністративній справі.
16.02.2026 від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві та зазначає що позивачем пропущено строк звернення до суду. Просить відмовити у задоволенні позову. 
02.03.2026 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , старший майстер лабораторії вимірювальної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 у Збройні Сили України за призовом під час мобілізації на особливий період згідно з Указом Президента України від 27 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" з 27 березня 2022 року за військово-обліковою спеціальністю - водій.
Відповідно до змісту довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №376 від 04.02.2025 позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (на посаді старший майстер лабораторії вимірювальної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 та в період з 08.04.2022 по 28.08.2022, з 10.09.2022 по 12.12.2022, з 15.12.2022 по 23.12.2022, з 30.12.2022 по 02.01.2023, з 20.06.2023 по 28.06.2023, з 10.10.2023 по 10.10.2023 та з 12.10.2023 по 12.10.2023 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Миколаївській області, Баштанському та Миколаївському районі; Донецькій області, Бахмутському районі, Бахмутськоі ТГр (в районі н.п. Бахмут, в районі н.п. Опитне), Покровському районі, Добропільської ТГр (в районі н.п. Добропілля), Краматорському районі, Лиманської ТГр (в районі н.п. Ямпіль); Луганській області, Сєвєродонецького району Кремінської ТГр (в районі н.п. Діброва). Підстава: бойове розпорядження ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_4 " №1771 від 04.04.2022; підсумкове бойове донесення командира військової частини НОМЕР_1 №447 від 2.04.2022; наказ командира військової частини НОМЕР_2 №157 від 02.05.2022; Додаток 2 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №157 від 02.05.2022; підсумкове бойове донесення командира військової частішії НОМЕР_1 № 5645/дск від 10.11.2022; наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 1620 від 04.12.2022; Додаток 2 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1620 від 04.12.2022; бойове розпорядження ОТУ "СОЛЕДАР № 1314/4/9/390т/окп від 14.12.2022; бойове розпорядження ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_5 " № БР-1359т від 27.03.2023; журнал бойових дій ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 № 39дск від 22.03.2023; журнал бойових ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 № 986/080ск від 03.10.2023.
12.11.2024 року висновком МСЕК серія 12ААД №058909 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю ІІІ групи, захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
За час несення військової служби у позивача значно погіршився стан здоров`я, загострились хронічні захворювання такі, як: гіпертонічна хвороба, серцево-судинний ризик, варикозна хвороба вен нижніх кінцівок, венозна недостатність, ангіопатія сітківки обох очей, дисциркуляторна енцсфалопагія, приглуховатість..., а також почастішали епілептичні приступи. Відповідно ускладнилась можливість фізично виконувати бойові розпорядження
га загалом нести будь-які обов`язки військової служби.
З часу присвоєння позивачу III групи інвалідності (12.11.2024 р.), він набув право на звільнення з військової служби, яке підтверджене медичними документами, зокрема довідкою МСЕК серія І2ААД №058909. 
Позивач неодноразово звертався до безпосереднього командира з письмовим рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку із наявністю III групи інвалідності. Однак, жодної реакції з боку командування не було. 
Позивач телефонував на гарячу лінію МОУ з цього приводу зі скаргами. На, що згодом отримав відповідь з військової частини НОМЕР_1 про те, що до військової частини НОМЕР_1 не надходив рапорт позивача про звільнення з військової служби від 21.02.2025 р. 
Однак, позивач стверджує, що така інформація не відповідає дійсності, командування військової частини НОМЕР_3 , зокрема безпосередні командири, зловживаючи своїм становищем, не приймаючі у мене рапорти на звільнення або ж, отримавши рапорт, тримають його в себе без розгляду.
Разом з тим, позивач намагався подати аналогічний рапорт про звільнення через додаток Армія+, однак це виявилось нерезультативним, через те, що безпосередній командир дивізіону немає ІD-коду Армія+. Таким чином, рапорти позивача на звільнення не одноразово були відхилені з даних причин.
Так, немаючи можливості подати такий рапорт «по команді» в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, через вказані вище зловживання ним своїм службовим становищем, позивач, направив свого рапорта на звільнення від 08 липня 2025 року з додатками, що підтверджують підставу звільнення Командиру військової частини НОМЕР_1 . Даний рапорт отриманий військовою частиною 10.07.2025.
Позивач 19.08.2025 року отримав відповідь військової частини від 25.07.2025 року, в якому зазначено, що рапорт про звільнення з військової служби поданий не по команді та без клопотання безпосереднього командира.
3 12 червня 2025 року по 28 червня 2025 року позивач перебував у щорічній відпустці, що підтверджується відпускним квитком №1694 від 05 червня 2025 року.
24 червня 2025 року, позивач потрапив на стаціонарне лікування до КНП «Снятинської багатопрофільної лікарні» СМР з діагнозом: «Криптогенна епілепсія без психічних розладів з судомними нападами не уточненого ґенезу. Стан після генерелізованого судомного нападу. Гіпертонічна хвороба І стадія ступінь 2, ризик 3 (високий)» що підтверджується випискою №3290 із медичної карти стаціонарного хворого від 07.07.2025 року.
11.07.2025 року по 23.07.2025 року позивач продовжив курс стаціонарного лікування, що підтверджується виписним епікризом №4477 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.
З огляду на хворобу, часті напади епілепсії позивач стверджує, що фізично не міг повернутися на службу, тому рапорт па звільнення від 08 червня 2025 року, позивач направив поштою.
Вважаючи такі дії відповідача протиправним, а саме затягування розгляду рапорту та відмові у звільненні з військової служби у зв`язку із наявністю інвалідності, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Видами військової служби є зокрема: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Порядок та процедура прийняття на військову службу, проходження військової служби та звільнення з військової служби врегульоване Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008.
Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
Частиною 7 ст. 26 Закону №2232-ХІІ визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №>1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).
Згідно з п.12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано п.225 цього Положення. гГак, пп.2 п.225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»:
- у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;
- у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Наказом Міністерства оборони України №531 від 06.08,2024 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 року за №1214/42559, затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (далі - Порядок №531), який набрав чинності 08.08.2024. Цей Порядок визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.
Відповідно до пункту 2 розділу 1 Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).
За правилами пунктів 1, 2 розділу II Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку.
Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі регламентовані розділом III Порядку №531.
Так, згідно з пункту 1 розділу III Порядку №531 у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби): найменування займаної посади; військове звання власне їм я та прізвище; дату; особистий підпис.
Відповідно до пункту 2 розділу III Порядку №531 командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку.
Згідно з пунктом 3 розділу III Порядку №531 непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту.
Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Пунктом 9 розд. III «Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі» зазначеного Порядку визначено, що розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Статтею 117 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, визначено, що пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді.
Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що право військовослужбовця на звернення до вищої посадової особи кореспондує з обов`язком такої особи відреагувати на рапорт. Рапорти військовослужбовців повинні бути розглянуті протягом встановленого розумного строку. При цьому, недоліки щодо оформлення рапортів або не долучений до них документів не можуть бути підставами для не розгляду таких рапортів.
Відмова у задоволенні рапорту мас бути вмотивованою.
Відповідно до пункту 4 розділу III Порядку №531, якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів. безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Отже, з аналізу вищенаведеного слідує, що за результатами розгляду рапорту командир (начальник) або інша посадова особа, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання приймає рішення по суті рапорту, при цьому відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170,
Відповідно до пункту 12.11 розділу XII Інструкції перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Згідно вказаного додатку звільнення з військової служби за станом здоров`я подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; висновок (постанова) військово-лікарської комісії або копія акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою первинної облікової документації № 157/о, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 30 липня 2012 року № 577, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2012 року за № 1509/21821. або копія посвідчення особи з інвалідністю, або копія пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або копію довідки для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 21 вересня 2015 року № 946, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2015 року за № 1198/27643 (у разі звільнення з військової служби за підставами, передбаченими абзацом третім підпункту «б» пункту 2 частини четвертої або абзацом третім підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за наявності інвалідності); копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 08 червня 2025 року, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Повідомленням про вручення поштового відправлення Укрпошти з трек номером 7601800969491 підтверджується, що вищезазначений рапорт отриманий військової частиною НОМЕР_1 11.07.2025 року.
В той же час, за наслідками розгляду рапорту, відповідач відмовив позивачу у розгляді останнього по суті через порушення встановленого порядку подання рапортів у ЗСУ та з причин відсутності резолюції безпосередніх командирів щодо погодження або непогодження рапорту, що прямо суперечить приписам пункту З розділу III Порядку № 531.
Суд зауважує, що відсутності резолюції командирів щодо погодження або непогодження рапорту не звільняє командира військової частини від обов`язку розглянути рапорт військовослужбовця та вирішити порушене у ньому питання відповідно до вимог чинного законодавства.
Судом встановлено, що рапорт позивача на звільнення від 08.06.2025 року був поданий в належній формі з усіма підтверджуючими документами. Тому відповідь військової частини № НОМЕР_4 від 25.07.2025 року за результатом розгляду мого рапорту, - є такою, що порушує вимоги законодавства. А посилання відповідача на недодержання порядку подання рапорту - свідченням (проявом) створення штучних перешкод для звільнення позивача з військової служби, незважаючи на об`єктивні причини звільнення, та проявом надмірного формалізму.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом від 25.07.2025 за №3667, у звільненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдата резерву 42 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , з військової служби на підставі рапорту від 08.06.2025 про звільнення з військово, служби на підставі підпункту "б" пункгу 2 частини 4 статті 26 Закону України ”Про військовий обов`язок і військову службу” за станом здоров`я (за наявності інвалідності);
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби згідно поданого рапорту від 08.06.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункт, "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Закону України Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за станом здоров`я (за наявності інвалідності). 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Шумей М.В.