Провадження № 1-кп/643/792/26 
Справа № 643/6765/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2026   Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026220000000028 від 09.01.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Маріуполя Донецької уродженця області, громадянина України, працюючого ФОП, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адерсою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09.01.2026 о 18:30, ОСОБА_4 , керуючи власним технічно-справним автомобілем «АUDІ А4», р.н. НОМЕР_1 , рухався по пр. Ювілейному, зі сторони вул. Познанської в напрямку пр. Тракторобудівників в м. Харкові, зі швидкістю 75 км/год. 
Під час руху, в районі будинку №63 по пр. Ювілейному м. Харкова ОСОБА_4 , проявив неуважність та, діючи необережно, перед зміною напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1; 5.35.2 «Пішохідний перехід» розділу 1 Правил дорожнього руху України та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» розділу 2 Правил, на якому перебувала пішохід ОСОБА_7 та перед яким зменшували швидкість транспортні засоби, що рухались в попутному з ним напрямку, своєчасно не застосував екстрене гальмування, не зменшив швидкість руху і не зупинив керований автомобіль, а застосував маневр ліворуч у іншу смугу руху та здійснив наїзд на пішохода на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:- п. 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; - п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;- п. 18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху його автомобіля. 
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , від отриманих травм загинула на місці ДТП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №20260121030000115 від 12.03.2026, пішоходу ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: дрібноуламкового перелому кісток черепу в лобній та скроневій ділянках зліва з крововиливами у речовину головного мозку; перелом хребта в шийному відділі між 6 та 7 хребцями по міжхребцевим дискам без розриву спинного мозку; поперечно уламковий перелом правої стегневої кістки; переломи кісток правої гомілки в нижній третині; крововиливи в м`язи загрудинної клітковини; множинні непрямі переломи 1-9 лівих ребер, які за ступенем тяжкості ушкодження мають ознаки тяжких, тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Причиною смерті ОСОБА_10 стало розтрощення голови. Відповідно до висновків автотехнічних експертиз у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «АUDІ А4», р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та її наслідками. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2ст. 286 КК України визнав повністю та не оспорював фактичних обставин, місця, часу та способу вчинення дій, про які зазначено в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.
Суд, зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим за ч. 2 ст. 286 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій на підставі ч. 3ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Отже, суд вважає обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, офіційно працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно дост. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно дост. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує положення ст. ст.50,65 КК України, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, пом`якшуючу обставину, відсутність обтяжуючих обставин, відшкодування збитків потерпілим, позицію потерпілих, які претензій морального та матеріального характеру не мають, на реальному терміні покарання не наполягають, суд дійшов висновку про призначення покарання у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини, у вигляді позбавлення волі. При цьому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, в зв*язку з чим, звільняє від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України і покладає обов`язки відповідно до ст. 76 КК України
Крім того, санкція ч. 2ст. 286 КК України передбачає можливе додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2ст. 50 КК України. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Так, внаслідок порушення особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20).
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року указав, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а також наслідки у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, від яких остання померла, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише з призначенням йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.01.2026 накладено арешт на автомобіль «АUDІ А4», р.н. НОМЕР_1 . Відповідно до ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.01.2026.
Судові витрати у розмірі 16045,20 грн. суд стягує з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Внесену заставу у розмірі 133 120 грн. суд вважає за необхідне повернути заставодавцю.
Керуючись ст.ст.174,369-374КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 , від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК покласти на ОСОБА_4 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 09.01.2026 по 25.03.2026.
Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта у розмірі 16045,20 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Скасувати арешт накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.01.2026 на автомобіль «АUDІ А4», р.н. НОМЕР_1  .
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме:
транспортний засіб «АUDІ А4», р.н. НОМЕР_1  - повернути власнику;
Заставу у розмірі 133 120 грн. повернути заставодавцю.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1