ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/8576/25 пров. № А/857/5178/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року (головуючий суддя Сорока Ю.Ю., м .Луцьк) у справі №140/8576/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

01.08.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати пункт 7 рішення Міністерства оборони України, оформленого Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 02.05.2025 №39/в про відмову ОСОБА_1 у призначенні частки та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ветерана війни, учасника бойових дій, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 частку одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю його сина штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ветерана війни, учасника бойових дій, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби.
Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є батьком військовослужбовця штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ветерана війни-учасника бойових дій, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок гострої серцевої недостатності під час проходження військової служби в АДРЕСА_1 . Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №40 від 16.01.2023, виданим КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», Синельниківським районним відділенням №40, хворобою, яка призвела до смерті ОСОБА_2 визначено: а) серцево-судинну недостатність - як безпосередню причину смерті; б) неуточнену кардіоміопатію (І42.9). У зв`язку із загибеллю сина, ОСОБА_1 28.02.2025 звернувся із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та необхідним переліком документів до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який передав подані матеріали до Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення. У відповідь на подану заяву позивач отримав відмову, мотивовану тим, що смерть військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення. Позивач не погоджується із прийнятим рішенням та вважає, що вказана допомога не призначається лише у разі, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у такому стані, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано пункт 7 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №39/в від 02.05.2025 про відмову в призначенні та виплаті частки одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю його сина штаб-сержанта ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 частку одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю його сина штаб-сержанта ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 сержант резерву штаб-сержант ОСОБА_2 помер внаслідок гострої серцевої недостатності під час проходження військової служби в АДРЕСА_1 . Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №40 від 16.01.2023, виданим КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», Синельниківським районним відділенням №40, хворобою, яка призвела до смерті ОСОБА_2 визначено: а) серцево-судинну недостатність - як безпосередню причину смерті; б) неуточнену кардіоміопатію (І42.9). Вказує, що згідно відповіді №58 від 29.07.2023 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Синельниківського районного відділення, наданої на запит ІНФОРМАЦІЯ_4 №3580 від 06.07.2023 причиною смерті штаб-сержант ОСОБА_2 стала кардіоміопатія, неуточнена з проявами паренхіматозної дистрофії міокарду, периваскулярного кардіосклерозу, на тлі жирового гепатозу, дифузного панкреосклерозу, що в перебігу патологічного процесу призвело до розвитку серцево-судинної недостатності, яка і стала безпосередньою причиною смерті. Також в листі зазначено, що відповідно до результатів судово-токсикологічного дослідження крові трупа ОСОБА_2 було виявлено вміст етилового спирту в концентрації 1,42 проміле, що, якщо порівнювати зі станом живої особи, відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, протоколом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (пункт 7) від 02.05.2025 №39/в позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення. Окрім цього зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування ОСОБА_2 помер в місці тимчасового розташування підрозділу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
05.03.2026 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що відповідно до змісту частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пункту 29 Порядку №975, зазначена допомога не призначається з підстав, наведених цими нормами, лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення, а також вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, тобто саме вчинення певних активних дій, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі). Водночас, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 40 від 16.01.2023, виданим КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», Синельниківським районним відділенням №40, хворобою, яка призвела до смерті ОСОБА_2 визначено: а) серцево-судинну недостатність - як безпосередню причину смерті; б) неуточнену кардіоміопатію (І 42.9). Відповідно до витягу з протоколу засідання ІНФОРМАЦІЯ_7 №374 від 03.02.2025 встановлено, що захворювання штаб-сержанта ОСОБА_2 , 1987 року народження: «Кардіоміопатія неуточнена», яке сприяло розвитку «Серцево-судинної недостатності», послужило причиною смерті 08.01.2023 - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. Вказує, що враховуючи зміст лікарського свідоцтва про смерть №40 від 16.01.2023 та витягу з протоколу засідання ІНФОРМАЦІЯ_7 №374 від 03.02.2025 смерть ОСОБА_2 не є наслідком вчинення адміністративного правопорушення чи вчинення ним певних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі). У пункті «Причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась» Акту службового розслідування зазначено: військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 штаб-сержант ОСОБА_2 помер внаслідок серцево-судинної недостатності в місці тимчасового розташування підрозділу н.л. Новопідгородне Синельниківського району Дніпропетровської області. Можливими причинами та умовами даної події є: природна смерть. Також, в акті службового розслідування зазначено, що смерть штаб-сержанта ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Таким чином, в акті службового розслідування не зазначено, що штаб-сержант ОСОБА_2 вчинив будь-які дії у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння та дії, які вказували б на вчинення останнім злочину чи адміністративного правопорушення. Крім того, стверджуючи про наявність у діях загиблого складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідач не надав докази того, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за цими нормами, а посилання у відзиві на позовну заяву на п.9. ч.1 ст.247 КУпАП теж не заслуговує на увагу, оскільки цією нормою передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку смерті особи, щодо якої воно було розпочато. Разом з тим, вказує, що відповідачем не надано доказів того, що до моменту смерті ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП, а вже після його смерті справу про адміністративне правопорушення було закрито. Отже, смерть військовослужбовця ОСОБА_2 настала внаслідок серцево-судинної недостатності, викликаної неуточненою кардіоміопатією, а не внаслідок дій у стані алкогольного сп`яніння або адміністративного правопорушення. Відповідач не надав доказів притягнення загиблого до адміністративної відповідальності за ст.172- 20 КУпАП та не довів причинно-наслідкового зв`язку між станом сп`яніння та смертю. Відповідно до ст.16-4 Закону України №2011-ХІІ та п.29 Порядку №975, сам факт наявності алкоголю у крові загиблого не є підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 є батьком померлого військовослужбовця штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ветерана війни-учасника бойових дій, що підтверджується посвідчення серія НОМЕР_2 .
ОСОБА_2 починаючи з 2014 року проходив військову службу у військових частинах, які безпосередньо були залучені та брали участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 30.08.2014 та довідкою командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 №139 від 22.09.2014.
У подальшому, в період з 09.04.2021 по 06.06.2021 ОСОБА_2 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_5 №998 від 06.06.2021.
У період з 06.03.2022 по 08.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в с. Богоявленка, а у період з 24.03.2022 по 21.06.2022 - у населеному пункті Павлівка Донецької області, що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 №603105 від 14.05.2023 та №1066 від 01.05.2024.
Сповіщенням сім`ї №145 від 09.01.2023 повідомлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 сержант резерву, штаб-сержант ОСОБА_2 помер внаслідок гострої серцевої недостатності під час проходження військової служби в АДРЕСА_1 .
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №40 від 16.01.2023, виданим Комунальним закладом "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи", Синельниківським районним відділенням №40, хворобою, яка призвела до смерті ОСОБА_2 визначено: а) серцево-судинну недостатність - як безпосередню причину смерті; б) неуточнену кардіоміопатію (І42.9).
Згідно листа Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Синельниківського районного відділення №58 від 29.07.2023 у відповідь на запит ІНФОРМАЦІЯ_5 №3580 від 06.07.2023 слідує, що причиною смерті штаб-сержант ОСОБА_2 стала кардіоміопатія, неуточнена з проявами паренхіматозної дистрофії міокарду, периваскулярного кардіосклерозу, на тлі жирового гепатозу, дифузного панкреосклерозу, що в перебігу патологічного процесу призвело до розвитку серцево-судинної недостатності, яка і стала безпосередньою причиною смерті. З результатами судово-токсикологічного дослідження крові трупа ОСОБА_2 виявлений вміст етилового спирту в концентрації 1,42 проміле, що стосовно до живих осіб, відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної ІНФОРМАЦІЯ_7 №374 від 03.02.2025, захворювання штаб-сержанта ОСОБА_2 , 1987 року народження: «Кардіоміопатія неуточнена», яке сприяло розвитку «Серцево-судинної недостатності», послужило причиною смерті 08.01.2023 - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. 
Відповідно до 2 розділу «Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування» акту службового розслідування, проведеного за наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 16.01.2023 №101 та наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.01.2023 №187 з метою уточнення причин і обставин смерті ОСОБА_2 , зазначено, що військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 штаб-сержант ОСОБА_2 з метою отримання направлення для виїзду у лікувальний заклад, 08.01.2023 прямував до медичного пункту ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ). На підході до медичного пункту штаб-сержант ОСОБА_2 знепритомнів, після чого військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_6 був доставлений до медичного пункту. Близько 25 хвилин лікарі медичного пункту ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 проводили реанімаційні заходи, проте попри всі зусилля сержант резерву штаб-сержант ОСОБА_2 помер.
У пункті «Причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась» розділу 3 акту службового розслідування зазначено наступне: 10.01.2023 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 штаб-сержант ОСОБА_2 помер внаслідок серцево-судинної недостатності в місці тимчасового розташування підрозділу н. л. Новопідгородне Синельниківського району Дніпропетровської області. 
Вчинення викладеного підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування. Можливими причинами та умовами даної події є: природна смерть.
У 4 розділі акту службового розслідування «Виходячи із вище викладеного, пропоную наступне» зазначено: смерть штаб-сержанта ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. 
Постановою від 31.01.2023 ВП №2 Синельниківського РУП ГУПН в Дніпропетровській області кримінальне провадження за фактом смерті ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Як свідчать матеріали справи, 28.02.2025 позивач, як член сім`ї померлого (батько) звернувся із заявою та переліком необхідних документів до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина штаб-сержанта ОСОБА_2 .
За результатами розгляду заяви про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, протоколом №39/в від 02.05.2025 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги. 
Підставою для відмови вказано, що згідно з листом «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» Синельниківського районного відділення №58 від 29.07.2023 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,42 проміле. Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення.
Позивач вважає, що при прийнятті рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батьку померлого військовослужбовця Міністерство оборони України неправильно застосовує та тлумачить Закон, а тому звернувся до суду першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України від 25.02.1993 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За приписами статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон №2011-XII).
Відповідно до пункту першого статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з пунктом другим статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (підпункт 1); смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (підпункт 2); загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві (підпункт 3).
Статтею 16-1 Закону №2011-XII передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Так, згідно з статтею 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки.
Згідно з підпунктом «а» пункту першого статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно з пунктами 1, 6, 8 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Водночас статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
Так, на виконання Закону №2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25.12.2013 (Порядок №975).
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом третім Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом четвертим Порядку №975 визначено, одноразова грошова допомога призначається у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Відповідно до пункту 11 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до пункту 20 Порядку №975 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (уповноважений орган), у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти заяву кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги. До заяви додаються завірені копії: свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби; постанови відповідної військово-лікарської, медичної (військово-лікарської) комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; висновку судово-медичної експертизи за результатами токсикологічного дослідження про неперебування/перебування загиблої (померлої) особи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або документа, виданого закладами судово-медичної експертизи, органами Національної поліції та/або закладом охорони здоров`я, в якому настала смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, що таке дослідження не здійснювалося; документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та засвідчений в установленому законодавством порядку переклад українською мовою, сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), якій призначається та виплачується одноразова грошова допомога, з даними про прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, або довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); документа, виданого контролюючим органом, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку або запис у паспорті, - копію паспорта громадянина України у формі книжечки, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, чи паспорта у формі картки із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків в електронному безконтактному носії); свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); рішення суду про усиновлення дитини, яке набрало законної сили, засвідченого у встановленому порядку, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення відомостей до актового запису про усиновлення - для виплати одноразової грошової допомоги усиновлювачам загиблої (померлої) особи; свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); свідоцтва про народження дитини або рішення суду про усиновлення цієї дитини загиблим (померлим), яке набрало законної сили, засвідченого у встановленому порядку, та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення відомостей до актового запису про усиновлення - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності або пенсійного посвідчення особи, якій призначено пенсію по інвалідності, - для виплати грошової допомоги непрацездатним дітям, вдові (вдівцю) та батькам загиблої (померлої) особи; рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю загиблої (померлої) особи з жінкою (чоловіком) без реєстрації шлюбу, яке набрало законної сили, засвідченого у встановленому порядку, - для виплати одноразової грошової допомоги чоловіку (жінці), який (яка) проживав (проживала) однією сім`єю із загиблою (померлою) особою; медичного документа, що підтверджує вагітність, виданого відповідним закладом охорони здоров`я, - подається вагітними жінками для визначення кола осіб, які мають право на допомогу та визначення часток на отримання ними допомоги; свідоцтва про народження онуків, свідоцтва про народження та смерть їх батьків - для виплати одноразової грошової допомоги онукам загиблої (померлої) особи; рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення з військової служби); рішення суду, що підтверджує факт перебування заявника, який є членом сім`ї загиблого (померлого), на його утриманні, який визначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», або іншого документа, що є підставою для встановлення факту перебування на утриманні та призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до зазначеного Закону; витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» - для визначення, що заявник не позбавив життя чи не вчиняв замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також, що заявник не притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи. У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги особи, яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення з військової служби, подають уповноваженому органові заяву про виплату одноразової грошової допомоги, документи, копії документів, зазначених в абзацах четвертому - двадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду, засвідченого у встановленому порядку.
Пунктом 29 Порядку №975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги. Одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Порядку право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи за рішенням суду, яке набрало законної сили. У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.
У контексті викладених норм апеляційний суд зауважує, що виплата одноразової грошової допомоги не призначається, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним певних активних дій у такому стані, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Спірні правовідносини в межах даної справи виникли у зв`язку із отриманою відмовою у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю його сина, підставами для прийняття якої слугувало те, що під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,42 проміле.
Зокрема, відмовляючи позивачу у призначенні та виплаті частки одноразової грошової допомоги, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, посилаючись на положення статті 16-4 Закону №2011-ХІІ зазначила, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення злочину або адміністративного правопорушення.
При тому, за змістом частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пункту 29 Порядку №975, зазначена допомога не призначається з підстав, наведених цими нормами, лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення, а також вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, тобто саме вчинення певних активних дій, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Водночас, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Таким чином, у даному випадку, слід встановити, чи були вчинені померлим військовослужбовцем певні активні дії у стані алкогольного сп`яніння, вчинення яких призвело до його смерті.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Сила, зокрема, у період з 06.03.2022 по 08.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в с. Богоявленка, що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 №603105 від 14.05.2023 та №1066 від 01.05.2024.
За змістом сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) №145 від 09.01.2023, штаб-сержант ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок гострої серцевої недостатності в н.п. Новопідгородне Дніпропетровської області. Смерть військовослужбовця не пов`язана з участю у бойових діях.
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №40 від 16.01.2023, виданим КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», Синельниківським районним відділенням №40, хворобою, яка призвела до смерті ОСОБА_2 визначено: а) серцево-судинну недостатність - як безпосередню причину смерті; б) неуточнену кардіоміопатію (І42.9).
За результатом проведеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №187 від 30.01.2023, яким серцево-судинну недостатність, яка призвела до смерті штаб-сержанта ОСОБА_2 , вважати пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби. 
Відтак, згідно з матеріалами справи смерть військовослужбовця настала у результаті серцево-судинної недостатності, пов`язана з проходженням військової служби.
Втім, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №39/в від 02.05.2025, батьку померлого ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з листом «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» Синельниківського районного відділення №58 від 29.07.2023 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,42 проміле. 
При цьому, у спірному рішенні наявне посилання на статтю 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за якою призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення.
У той же час, відповідно до витягу з протоколу засідання ІНФОРМАЦІЯ_7 №374 від 03.02.2025 встановлено, що захворювання штаб-сержанта ОСОБА_2 : «Кардіоміопатія неуточнена» (концентрація етилового спирту в крові 1,42 проміле), яке сприяло розвитку «Серцево-судинної недостатності», послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Колегія суддів наголошує на тому що за змістом частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пункту 19 Порядку №975, зазначена допомога не призначається з підстав, наведених такими нормами, лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Водночас, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №640/6477/19 від 29.06.2022.
Відтак, у такому випадку необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 помер безпосередньо під час проходження військової служби, перебуваючи в АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.3.11. Розділу 3 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженого Наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 №1152/13026 «у пункті 11 лікарського свідоцтва лікар указує свої прізвище, ім`я, по батькові, посаду і зазначає підставу, яка дає змогу визначити послідовність патологічних процесів, які призвели до смерті, і вказує причину смерті».
Основною (первинною) причиною смерті потрібно вважати хворобу або травму, що призвела до розвитку хворобливих процесів, які спричинили смерть, або наслідки нещасного випадку чи насильства, що стали причиною смерті.
У частині I пункту 11 у рядку «а» записується хвороба або стан, що безпосередньо призвела до смерті, у рядках «б», «в», «г» зазначаються патологічні стани (якщо такі були), що зумовили безпосередню причину смерті (згадану вище); основна причина смерті вказується в останню чергу. Під безпосередньою причиною смерті потрібно розуміти хворобу або стан, що безпосередньо викликали смерть».
Згідно довідки про причину смерті до форми №106/о №40 причина смерті ОСОБА_2 - а) «серцево-судинна недостатність»; б) «Кардіоміопатія, неуточнена (І 42.9)».
Крім того, згідно Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я (відома як МКХ-10) Кардіоміопатія алкогольна позначена кодом - І 42.6. Тоді як в лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_2 безпосередньою причиною смерті зазначена «Кардіоміопатія, неуточнена під кодом - І 42.9».
Суд апеляційної інстанції наголошує, що зазначене, підтверджує той факт, що захворювання ОСОБА_2 , що призвело до його смерті під час проходження військової служби не було наслідком вживання чи отруєння алкоголем.
Сам по собі факт того, що в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,42 проміле, є необґрунтованою підставою для відмови у призначенні та виплаті членам сім`ї померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю.
Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (пункт перший статті 16 Закону №2011-XII).
У той час, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
При цьому, як свідчать матеріали справи позивач є батьком померлого військовослужбовця, який відповідно до положень статті 16-1 Закону №2011-XII має право на призначення та отримання вказаної допомоги.
Відтак, зазначені обставини спростовують доводи апелянта, що ОСОБА_2 не є загиблим військовослужбовцем або померлим внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини, а батько (позивач) загиблого військовослужбовця не має права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому Порядком №975.
Матеріалами справи не підтверджено висновок комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, що смерть ОСОБА_2 є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки причиною його смерті стала гостра серцево-судинна недостатність, кардіоміопатія, які не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням померлим певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі) або адміністративного правопорушення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2024 у справі №380/9868/23 та у постанові від 17.07.2024 у справі №600/548/23-а, при розгляді подібних правовідносин.
Відповідно до абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.
Враховуючи причини настання смерті ОСОБА_2 та з огляду на правове регулювання питання отримання одноразової грошової допомоги членами сімей загиблих військовослужбовців після 24.02.2022, суд вважає, що наявні підстави для отримання позивачем одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Порядком №975.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на той факт, що не може слугувати підставою для відмови у прийнятті рішення щодо призначення та виплати членам сім`ї одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця лише встановлений під час смерті факт сп`яніння військовослужбовця. Така допомога не призначається у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі) або вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.09.2022 у справі №640/17148/20.
Обґрунтовуючи свою правову позицію, апелянт посилається на вчинення сином позивачки адміністративного правопорушення.
Окрім цього, відповідно до частини першої статті 172-20 КУпАП, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.
За вимогами пункту 9 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок смерті особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Водночас, в матеріалах справи відсутні докази притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-20 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд констатує про відсутність будь-яких правових підстав пов`язувати смерть військовослужбовця ОСОБА_2 з правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 172-20 КУпАП.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Тобто дата смерті військовослужбовця є визначальною обставиною для визначення дати виникнення у відповідних осіб права на отримання одноразової грошової допомоги.
Як вже зазначалося колегією суддів вище, військовослужбовець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому, як вже зазначалося, за висновками протоколу засідання ІНФОРМАЦІЯ_7 №374 від 03.02.2025, захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане із проходженням військової служби.
Отже, колегія суддів наголошує, що з матеріалів справи не відслідковується належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, а отже, висновок відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу та членам його родини є безпідставним.
Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативно-правові акти колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 частку одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю його сина штаб-сержанта ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі № 140/8576/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар