ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

09.06.2026р. Справа № 905/220/26 

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,
при секретарі (помічник судді за дорученням судді) Білик М.Л., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (код ЄДРПОУ 19480600; адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85)
до відповідача: Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів Профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (код ЄДРПОУ 30708792; адреса: 84110, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Пушкінська, буд. 2)
про стягнення 2.132.983,63 грн., -

за участю представників: не з`явились, -

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулось до Господарського суду Донецької області через підсистему «Електронний суд» з позовною заявою від 03.04.2026 вих.№44/22-845 про стягнення з Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів Профспілок України «Укрпрофоздоровниця» заборгованості за спожиту електричну енергію за періоди: січень – березень 2019 року, квітень – червень 2020 року, з урахуванням пені, інфляційних втрат та 15% річних від простроченої суми, що становить 2.132.983,63 грн, з яких: 1.020.115,52 грн – заборгованість за спожиту електричну енергію; 86.580,13 грн – пеня; 434.376,35 грн – інфляційні втрати; 591.911,63 грн – 15% річних, крім того 25.595,80 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору (вх № 1507/26 від 06.04.2026).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» в частині повної та своєчасної оплати за поставлену електричну енергію за лютий-березень 2019 року, квітень – червень 2020 року.
На підтвердження заявлених вимог позивачем було надано наступні документи: статутні документи, правовстановлюючі документи на представника позивача, постанова НКРЕКП №1344 від 06.11.2018, лист АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» №60/3793-вих від 27.04.2020 з додатком, договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», комерційна пропозиція №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», звіти фактичного (корисного) відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» за січень-березень 2019 року, рахунки та акти купівлі-продажу електроенергії за січень-березень 2019 року з доказами направлення, виписки по рахунку, рахунки та акти купівлі-продажу електроенергії за квітень 2020 – червень 2020 року, звіти фактичного (корисного) відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» за квітень-червень 2020 року, вимога про сплату штрафних санкцій на суму 1099722,25 грн та боргу за спожиту електроенергію на суму 681723,20 грн з доказами направлення, розрахунок заборгованості.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити такі дії суд не повідомив.

ХІД СПРАВИ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 позовним матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер справи 905/220/26 та передано на розгляд судді Величко Н.В.
Ухвалою від 07.04.2026 суд відкрив провадження у справі 905/220/26, справу вирішив розглядати за правилами загального провадження, підготовче засідання призначив на 11.05.2026 року, вирішив інші процедурні питання.
Ухвалою від 11.05.2026 суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 26.05.2026 року; встановив сторонам строк для подачі суду всіх пояснень, заяв, клопотань, доказів тощо – до 19.05.2026, вирішив інші процедурні питання.
Згідно ухвали суду від 26.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 09.06.2026; визнано явку представників сторін не обов`язковою.
Про хід справи позивач та відповідач повідомлені в системі "Електронний суд", що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів.
У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. 
Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). 
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 905/220/26 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у цій справі та її хід, відповідач не подав у визначений ст. 165 ГПК України та встановлений судом строк відзив на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомив. Строк на подачу відзиву на позовну заяву сплив 22.04.2026 (ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 07.04.26 о 16:01 год. в системі «Електронний суд»).
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).
09.06.2026 в системі «Електронний суд» від відповідача - Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів Профспілок України «Укрпрофоздоровниця» - надійшли Додаткові пояснення у справі, з додатками (вх.№01-41/4134/26), за змістом яких наведено заперечення проти задоволення позовних вимог.
Суд залишає без розгляду вказані Додаткові пояснення з наступних підстав.
Статтею 161 ГПК України встановлено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Згідно статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Матеріали справи свідчать, що суд, зокрема в ухвалі від 11.05.2026 по справі № 905/220/26, встановив сторонам строк для подачі суду всіх пояснень, заяв, клопотань, доказів тощо – до 19.05.2026, разом з доказами направлення їх копій іншим учасникам справи з дотриманням вимог ст. 42 ГПК України. Вказана ухвала суду отримана відповідачем в системі «Електронний суд» 11.05.26 о 17:04 год.
Втім, додаткові пояснення у справі (вх.№01-41/4134/26) відповідач подав до суду лише 09.06.2026, тобто з порушенням встановленого судом строку, про поновлення пропущеного строку у встановленому ст. 119 ГПК України не звертався, об`єктивних причин неможливості вчинення відповідних процесуальних дій раніше та відповідних доказів на їх підтвердження не навів. 
Також, до матеріалів цих додаткових пояснень не додано доказів надсилання їх копії позивачу у встановленому статтею 42 ГПК України порядку, серед додатків такі докази не значаться.
Крім того, як відомо з матеріалів справи, суд не витребовував у відповідача будь-яких пояснень.
З огляду на встановлені обставини та норми чинного процесуального законодавства, за висновком суду, подані відповідачем додаткові пояснення (вх.№01-41/4134/26) слід залишити без розгляду на підставі частини 2 статті 118 ГПК України.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
У судовому засіданні 09.06.2026 позивач та відповідач участі не приймали, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином та заздалегідь.
Частиною 5 статті 197 ГПК України унормовано, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву.
Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи положення статей 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників сторін.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.240 ГПК України).
ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ, ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ:
ДПЗД «Укрінтеренерго» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 06.11.2018 №1344, та з 01.01.2019 до 31.12.2025 виконує функції постачальника «останньої надії» згідно з розпорядженням КМУ від 12.12.2018 №1023-р.
Положенням частини 6 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (надалі - Правила) затверджено типовий договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (додаток 7 до Правил).
На виконання вимог ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» в мережі Інтернет за адресою: www.uie.kiev.ua ДПЗД «Укрінтеренерго» розміщено публічну оферту: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», комерційну пропозицію №3 від 07.06.2019р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», додаток №1 до договору (надалі - комерційна пропозиція).
За приписами п.1.1. Договір є публічним договором приєднання споживача (далі - споживач, відповідач) до цього договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (далі - постачальник, позивач) споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим договором випадках.
У п. 1.2.9. ПРРЕЕ (в редакції, чинній з 27.07.2019) визначено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», зміст якого визначається постачальником «останньої надії» на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (додаток 7 до цих Правил), є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
З матеріалів справи вбачається, що у звітах щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» за січень –березень 2019 року, постачальником відповідача – ДП «СКРЦ «Слов`янський курорт» (код ЄДРПОУ 30708792) є ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО». Крім того, листом №60/3798-вих від 27.04.2020, АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» повідомило Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про те, що з 01.04.2020р. об`єкти споживача ДП «СКРЦ «Слов`янський курорт» переходять до постачальника «останньої надії».
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії», які розроблені з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312.
Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).
Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію (п.5.2. Договору).
Пунктом 5.3 Договору унормовано, що ціна (тариф) на електричну енергію визначається постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором.
Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадку застосування диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію вказані в рахунках суми відображають середню ціну, обчислену на базі річних диференційованих цін (тарифів). (п.5.7. договору).
Згідно з п.5.8 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
За умовами п.5.10 Договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Пунктом 6. Договору визначені права та обов`язки споживача.
Відповідно до п.6.2. споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цьому Договору.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п. 9.1 Договору).
Цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів (п. 13.1 Договору).
Додатком №1 до Договору викладено Комерційну пропозицію №3 від 07.06.2019р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».
Згідно з п.4 Комерційної пропозиції споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. У разі неотримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Ця норма не застосовується до акцептування умов Договору, порядок якого визначений пунктом 7.1 даної комерційної пропозиції. Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі) (далі - ОС).
Відповідно до п.4.2 комерційної пропозиції остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.
Положеннями п.4.4 комерційної пропозиції закріплено, що акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС. 
У разі наявності зауважень до акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.
До усунення розбіжностей сторони Договору керуються даними, що зазначені в Акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням даних після врегулювання розбіжностей.
Сторони у п.6.1 комерційної пропозиції погодили, що за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника.
Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежними чином виконаного зобов`язання (п.7.4 Комерційної пропозиції).
Керуючись ст. 259 ЦК України сторони домовились, встановити в цьому Договорі збільшений строк позовної давності:
- строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років;
- строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю п`ять років. (п .14.1 комерційної пропозиції).
На виконання умов Договору, на підставі звітів щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії», що надана АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» за період постачання січень-березень 2019 року, квітень – червень 2020 року, позивач склав наступні розрахункові документи:
- рахунок №000030708792/04/О01/03608 від 09.02.2019р. на суму 126923,58 грн. та Акт №00693 купівлі-продажу електроенергії за січень 2019 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 46870 кВт*год на суму 126923,58грн. (з ПДВ). Вказаний акт та рахунок вручено споживачу 19.02.19, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; Відповідачем здійснено повну оплату за вказаним рахунком, що підтверджується випискою банку, відповідно до якої було здійснено платежі на суму 50000,00 грн (27.02.2019) та 76923,58 грн (12.03.2019);
- рахунок №0000307087912/04/О02/05009 від 06.03.2019р. на суму 347833,42грн. та Акт №001375 купівлі-продажу електроенергії за лютий 2019 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 125104,00 кВт*год на суму 347833,42 грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 14.03.19р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідачем здійснено частку сплату за виставленим рахунком на загальну суму 272750,00грн: 63000,00 грн (25.03.2019), 90000,00 (19.03.2019), 6700,00 грн (18.03.2019), 107900,00 (18.03.2019), 5150,00 грн (12.03.2019).
- рахунок №000030708792/04/О03/05816 від 05.04.2019р. на суму 263308,90 грн. та Акт №002360 купівлі-продажу електроенергії за березень 2019 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 97234,00 кВт*год на суму 263308,90 грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 11.04.19р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
- рахунок №000030708792/04/О04/08635 від 21.05.2020р. на суму 400217,81 грн. та Акт №003590 купівлі-продажу електроенергії за квітень 2020 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 136789,00 кВт*год на суму 400217,81 грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 09.06.2020р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
- рахунок №000030708792/04/О05/08718 від 09.06.2020р. на суму 130956,04 грн та Акт №003609 купівлі-продажу електроенергії за травень 2020 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 47846 кВт*год на суму 130956,04 грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 16.06.20р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення;
- рахунок №000030708796/04/О06/08796 від 06.07.2020р. на суму 150549,35 грн та Акт №003640 купівлі-продажу електроенергії за червень 2020 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричну енергію в обсязі 52251,00 кВт*год на суму 150549,35 грн. (з ПДВ). Вказані акт та рахунок відповідач отримав 15.07.20р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Всього вартість спожитої відповідачем електричної енергії у спірний період становить 1419789,10грн. Відповідачем частково сплачено вартість спожитої електричної енергії у розмірі 399673,58 грн, залишок заборгованості становить 1.020.115,52 грн
Позивачем засобами поштового зв`язку була направлена відповідачу вимога №44/11-010575 від 08.05.2025 про сплату штрафних санкцій на суму 1099722,25 грн та боргу за спожиту електроенергію на суму 681723,20 грн, яка була направлена відповідачу на електронну пошту.
У зв`язку з непогашенням відповідачем боргу за спожиту електроенергію та нарахованих штрафних санкцій, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За змістом цієї норми зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
За приписами ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, і договори про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
Постачальник «останньої надії» - це визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу (п. 66 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії»).
Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
У відповідності до ч.1 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.
За змістом ч .5 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника «останньої надії», ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.
Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам постачальник «останньої надії» здійснює купівлю-продаж електричної енергії на ринку електричної енергії за вільними цінами. Методика (порядок) розрахунку ціни електричної енергії, що застосовується постачальником «останньої надії» при формуванні ціни постачання електричної енергії споживачам, затверджується Регулятором.
Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», мають бути економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними і не повинні перешкоджати конкуренції на ринку електричної енергії.
Ціна (тариф) на послуги постачальника «останньої надії» визначається за результатами конкурсу.
У разі якщо конкурс на визначення постачальника «останньої надії» не відбувся, ціна (тариф) на послуги тимчасово призначеного постачальника «останньої надії» встановлюється Регулятором згідно із затвердженою ним методикою та має враховувати економічно обґрунтовані витрати, пов`язані з особливим режимом роботи та ризиками від провадження діяльності постачальника «останньої надії», а також норму прибутку з урахуванням особливостей діяльності такого електропостачальника.
Згідно ч.8-11 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу.
Порядок заміни електропостачальника на постачальника «останньої надії» визначається правилами роздрібного ринку.
Постачальник «останньої надії» має повідомити споживачу умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника.
Постачальник «останньої надії» зобов`язаний оприлюднити зазначену інформацію на своєму офіційному веб-сайті.
Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у разі настання обставин, визначених у частині першій статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії та відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 цього Закону не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу, а факт приєднання Споживача до публічного договору постачання електричної енергії від постачальника «останньої надії» відбувається по факту споживання електричної енергії без укладення договору з іншим електропостачальником.
Таким чином, факт укладення публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» відповідно до наведеного вище законодавства пов`язується з початком фактичного постачання електричної енергії споживачу постачальником «останньої надії», а не з датою повідомлення споживача про укладення такого договору.
Так, за інформацією АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» (звіти щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачі постачальника «останньої надії» та лист №60/3798-вих від 27.04.2020) відповідача віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» в період з січня 2019-березень 2019, та з 01.04.2020.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», умови якого відповідач як споживач електроенергії безакцептно прийняв.
Пунктом 3 частини 1 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» регламентовано, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Згідно з п.п. 4.12, 4.19. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції).
Судом встановлено, що з урахуванням наявних у матеріалах справи актів купівлі-продажу електроенергії, рахунків за період з січня 2019 по березень 2019 року, виписок по рахунку позивача, а також інформації, яка міститься у звіті щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної мережі наданий ОСР – АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію у лютому-березні 2019 становить 338392,32 грн., за період квітень-червень 2020 становить 681723,20 грн. Загальний розмір заборгованості – 1.020.115,52 грн.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
За приписами пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» відповідач, як споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Такий обов`язок забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору покладено на відповідача (споживача) і підпунктом 2 пункту 6.2. договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
За умовами п.5.10 Договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
У надісланих позивачем рахунках зазначено, що вони мають бути сплачені протягом 5 банківських (робочих) днів.
Відтак, враховуючи встановлені судом обставини, відповідач мав сплатити рахунки протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту їх отримання, а саме по рахунку 000030708792/04/О01/03608 від 09.02.2019р. за січень 2019 року строк оплати до 26.02.2019р., №0000307087912/04/О02/05009 від 06.03.2019р за лютий 2019 року - до 21.03.2019, рахунок №000030708792/04/О03/05816 від 05.04.2019р. за березень 2019 - до 18.04.2019, рахунок №000030708792/04/О04/08635 від 21.05.2020р. за квітень 2020 року до 16.06.2020, рахунок №000030708792/04/О05/08718 від 09.06.2020р. за травень 2020 року до 23.06.2020, рахунок №000030708792/04/О06/08796 від 06.07.2020р. за червень 2020 року – 22.07.2020.
Згідно з статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами статті 598 цього Кодексу зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів сплати заборгованості за період лютий – березень 2019, квітень – червень 2020р. з боку відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього заборгованості у розмірі 1.020.115,52грн. на користь позивача.
Щодо вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 86580,13грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
У пункті 6.1 комерційної пропозиції №3 встановлено, що за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника.
Крім того, у п.13.1 Комерційної пропозиції визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежного виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Суд зазначає, що позивачем невірно визначено початок періоду для нарахування пені, оскільки рахунок має бути оплачений протягом 5 банківських днів з дня отримання. 
Здійснивши перерахунок нарахування пені за період 17.06.2020-29.05.2021 на суму 400217,81 грн, за період з 24.06.2020-17.06.2021 на суму 130956,04 грн, за період 23.07.2020-17.07.2021 на суму 150549,35 грн, судом встановлено, що сума пені становить 82877,70 грн. Таким чином, вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню, у визначеній судом сумі.
Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 434.376,35 грн. та 15% річних у сумі 591.911,63 грн. на підставі ст. 625 ЦК України з урахуванням Комерційної пропозиції.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У комерційній пропозиції №3 в пункті 7.4 встановлено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.
Отже, Договором, що був укладений між сторонами, встановлено інший розмір процентів річних – на рівні 15%, аніж встановлено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (3% річних).
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок є неправильним, оскільки позивачем невірно визначено початок прострочення сплати заборгованості за квітень 2020 року. Здійснивши перерахунок, суд зазначає, що розмір інфляційних втрат за період 17.06.2020-31.03.2026 на суму 400217,81 грн, за період 01.07.2020-31.03.2026 на суму 130956,04 грн, 01.08.2020-31.03.2026 на суму 150549,35 грн становить 604154,35 грн. Однак, оскільки відповідно до ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі заявлених вимог, суд задовольняє вимоги в цій частині в заявленому розмірі – 434376,35 грн.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок є неправильним, оскільки позивачем невірно визначено початок прострочення сплати заборгованості. Здійснивши перерахунок 15% річних за період 17.06.2020-31.03.2026 на суму 400217,81 грн, за період 24.06.2020-31.03.2026 на суму 130956,04, 23.07.2020-31.03.2026 на суму 150549,35 грн суд встановив, що їх сума становить 589230,00 грн.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково, поклавши судові витрати за розгляд справи на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 74, 76, 86, 118, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Залишити без розгляду додаткові пояснення Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів Профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (вх.№01-41/4134/26 від 09.06.2026).
Позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення з Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів Профспілок України «Укрпрофоздоровниця» 2.132.983,63 грн, з яких: 1.020.115,52 грн – заборгованість за спожиту електричну енергію; 86.580,13 грн – пеня; 434.376,35 грн – інфляційні втрати; 591.911,63 грн – 15% річних, крім того 25.595,80 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору, - задовольнити частково.
Стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов`янський курорт» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів Профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (код ЄДРПОУ 30708792; адреса: 84110, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Пушкінська, буд. 2) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (код ЄДРПОУ 19480600, адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд.85) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1.020.115,52 грн (один мільйон двадцять тисяч сто п`ятнадцять гривень 52 коп), інфляційні втрати у розмірі 434.376,35 грн (чотириста тридцять чотири тисячі триста сімдесят шість гривень 35 коп), пеню у розмірі 82.877,70 грн (вісімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят сім гривень 70 коп), 15 % річних у розмірі 589.230,00 грн (п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч двісті тридцять гривень 00 коп), а також 25.519,02 грн (двадцять п`ять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень 2 коп) відшкодування сплаченого судового збору.
В решті вимог відмовити.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення підписано 09.06.2026.

Суддя Н.В. Величко