Справа № 216/4939/26 
Провадження № 3/216/1373/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області 

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює: керівником ТОВ «МІРАЛЕКС», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП, –

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 09 червня 2026 року було встановлено, що ОСОБА_1 будучи керівником ТОВ «МІРАЛЕКС», несвоєчасно подав платіжні доручення на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), а саме: несвоєчасно сплачено узгоджені суми грошового зобов`язання з ПДВ на суму 212 091,12 грн за період з 30.04.2026 по 01.05.2026, чим порушив п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України. 
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 
Суддя враховує, що неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про дату, час та місце судового розгляду справи, являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав. Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, що не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 163-2 КУпАП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судове засідання слід проводити без участі ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. 
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідальність за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП наступає за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).
Відповідальність за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП наступає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії № 31659/04-36-04-15/38647245 від 18.06.2026, ОСОБА_1 інкримінується те, що він, будучи керівником ТОВ «МІРАЛЕКС» порушив терміни сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з ПДВ, чим порушив п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 163-2 КУпАП. У графі притягувався до адміністративної відповідальності раніше і за що вказано: «притягувався справа Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу № 216/8044/25». 
Проте така кваліфікація, суперечить наданим матеріалам справи, оскільки постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу № 216/8044/25 від 09.12.2025, яка набрала законної сили 22.12.2025 директорку ТОВ «МІРАЛЕКС» ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163- 2 КУпАП. 
Разом з тим, у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відтак, в ході розгляду справи встановлено, що дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП кваліфіковані неправильно, при цьому суд не має права вийти за межі висунутого обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладені обставини, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП – за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 163-2, 245, 247, 251, 252, 266, 279, 280, 283, 284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

Суддя           Ю.В.Онопченко