179/1960/25
2/179/158/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року  с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді Чорної А.О.,
секретаря судового засідання Павлюка З.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,–

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 37 506,85 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1572290. 
27.11.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27112024/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 27112024/1 від 27.11.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 37 506,85 грн., з яких: 11 326,70 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 380,15 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1 200 грн – заборгованість по комісії за надання кредиту, 5 600 грн. – сума заборгованості за штрафом. 
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.11.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 1572290 від 04.06.2024 в розмірі 37 506,85 грн., з яких: 11 326,70 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 380,15 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1 200 грн – заборгованість по комісії за надання кредиту, 5 600 грн. – сума заборгованості за штрафом. 
Позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з  ОСОБА_1  вищевказані суми заборгованості в загальному розмірі 37 506,85 грн., а також судові витрати.
Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.
15.12.2025 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки позивач не довів факту надання коштів позичальнику, так як не надав первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів ОСОБА_1 за кредитним договором від 04.06.2024., а саме на позивача покладається обов`язок доведення факту видачі кредитних коштів. Крім того, під час дії воєнного стану відповідач звільняється від сплати неустойки у розмірі 5 600 грн. Також відповідач не погоджується з розміром нарахованих відсотків, оскільки відповідно до договору процентна ставка становить 1,15%, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої розмір процентів не може перевищувати 1%. Вважає, що розмір відсотків з урахуванням сплачених відсотків становить 19 240 грн. 20.11.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Скользнєвою В.В. було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого відповідач сплатила 6000 грн. Просить стягнути з позивача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 
16.02.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, згідно якої зазначила, що позивачем в повній мірі доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявність заборгованості. Сплата відповідачем коштів у рахунок погашення кредитної заборгованості на рахунок первісного кредитора, є беззаперечним підтвердженням укладання кредитного договору, погодження з його умовами та отримання коштів. Заборгованість за кредитним договором була нарахована не позивачем, а первісним кредитором, з моменту отримання права вимоги до відповідача за договором факторингу, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Також представник позивача не вбачає підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаного зі справою у розмірі 6000 грн., оскільки відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. 
Ухвалою суду від 25.02.2026 витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що становить банківську таємницю. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутністю представника позивача.
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. 
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. 
Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним кодексом України.
Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України, передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України  за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.  Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.  У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису(факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вимогами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Судом встановлено, що 04.06.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 1572290, за умовами якого (п. 1.1) кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 12 000 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та на умовах, визначених цим договором.
Згідно п. 1.3 договору кредит надається строком на 345 днів.
Згідно п. 1.4 договору остаточний термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредитту та процентів за користування кредитом 15.05.2025. 
Денна процентна ставка становить 1,15 % (п. 1.5).
Згідно п. 1.5.1 комісія за надання кредиту 1380 грн, яка нараховується за ставкою 11,50% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 
Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 414949хххххх4861. (п. 2.1). 
Договір підписаний відповідачем в електронній формі в особистому кабінеті позичальника.
Частинами другою, четвертою, шостою статті 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.
Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін.
Відповідно до частини 4 статті 14 Закону України «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.
Статтею 1 Закону України «Про Електронні довірчі послуги» визначено, що електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України "Про інформацію" та спеціальний Закон України "Про захист персональних даних".
Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних" визначає, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку).
За змістом договору вбачається здійснення ОСОБА_1 надання персональних даних реєстраційного номеру облікової картки платника податків, електронного платіжного засобу, номерів телефону, адреси місця проживання, паспортних даних.
У матеріалах справи відсутні докази того, що надання персональних даних здійснено не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Верховний суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 провадження № 61-9071св20 зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Також Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 провадження № 61-6066 св 23 погодився з тим, що без введення особою логіна і паролю в інтернет-банкінгу (де він обслуговується), які відомі виключно останньому, здійснення його верифікації, передання ним та отримання відповідачами персональних даних від позивача з метою укладення договору, є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, як і незаконності заволодінням його персональними даними.
З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 04.06.2024 з відповідачем  ОСОБА_1  договору про споживчий кредит № 1572290 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Згідно платіжного доручення 36730249 вбачається, що 04.06.2024 на рахунок НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» було перераховано 12 000 грн. 
Згідно довідки ПриватБанка вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 .
Згідно виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 вбачається, що 04.06.2024 на рахунок відповідача було зараховано 12 000 грн.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт перерахування кредитних коштів відповідачу у розмірі 12 000 грн за кредитним договором № 1572290 від 04.06.2024.
Відповідно до договору факторингу № 27112024/1, укладеного 27.11.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» права Вимоги до Боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Згідно копії акту прийому-передачі реєстру боржників від 27.11.2024 за договором факторингу № 27112024/1 від 27.11.2024 фактор ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», з однієї сторони, та клієнт ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси», з іншої сторони, уклали даний акт про те, що на виконання п.1.2. договору факторингу № 27112024/1 від 27.11.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 1634 після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 27112024/1 від 27.11.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 27112024/1 від 27.11.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 37 506,85 грн., з яких: 11 326,70 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 380,15 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1 200 грн – заборгованість по комісії за надання кредиту, 5 600 грн. – сума заборгованості за штрафом. 
Отже, вищенаведені докази підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № 1572290 від 04.06.2024.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1572290 від 04.06.2024 заборгованість ОСОБА_1 становить в сумі 37 506,85 грн., з яких: 11 326,70 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 380,15 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1 200 грн – заборгованість по комісії за надання кредиту, 5 600 грн. – сума заборгованості за штрафом. 
Як вбачається із відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» відповідачем за період з 04.06.2024 по 27.11.2024 було здійснено погашення заборгованості за тілом кредиту 19.06.2024 на суму 240 грн, 120 грн; 04.07.2024 – 120 грн. та 175,60 грн.; 19.07.2024 – 17,70 грн., а всього – 673,30 грн.
Таким чином, сума заборгованості за тілом кредиту становить 11 326,70 грн. (12000 – 673,30).
Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано, отже, позивач має право на стягнення заборгованості за тілом кредиту за договором споживчого кредиту № 1572290 від 04.06.2024, за таких обставин позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредитом у розмірі 11 326,70 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім заборгованості за тілом кредиту, позивач просить суд стягнути з відповідача проценти за користування кредитом в загальному розмірі 19 380,15 грн. 
Суд не погоджується з розрахунком заборгованості по відсоткам, виходячи з наступного. 
У Кредитному договорі № 1572290 від 04.06.2024 сторони договору, діючи відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом та строку кредитування.
Зокрема, Денна процентна ставка становить 1,15 % та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в договорі.
Згідно п. 1.4 договору дата повернення кредиту 15.05.2025.
Як вбачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховані за період з 04.06.2024 по 27.11.2024, тобто в межах строку дії договору.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.
Кредитний договір № 1572290 від 04.06.2024 укладений строком 345 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто такий кредитний договір діяв після набрання чинності цим Законом.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що до даних правовідносин застосовується зазначений вище закон.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Тобто, нарахування денної процентної ставки в більшому розмірі ніж визначено в перехідних положеннях є неправомірним.
З матеріалів справи слідує, що відповідач отримав кредитні кошти 04.06.2024.
У період з 04.06.2024 по 19.08.2024 проценти за користування кредитом нараховувались за відсотковою ставкою 1,15%, що не суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: 77 днів *(12 000 грн * 1,15%) = 10 626 грн.
З 20.08.2024 по 27.11.2024 проценти мають нараховуватися за відсотковою ставкою 1%: 100 днів *( 12 000 гривень * 1,0%) = 12 000 грн.
Отже, загальний розмір відсотків за користування кредитом становить 22 626 грн.
Разом з цим, як вбачається із відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» відповідачем в рахунок погашення заборгованості по процентам було сплачено 19.06.2024 – 2520 грн.; 04.07.2024 – 2 444,40 грн.; 19.07.2024 – 2 382,30 грн, а всього на суму – 7 346,70 грн.
Таким чином, розмір заборгованості по процентам становить 15 279,30 грн. (22 626 – 7 346,70)
Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 15 279,30 грн. 
Щодо стягнення з відповідача комісії у розмірі 1 200 грн, то суд приходить до наступного.
Згідно п. 1.5.1 договору про надання споживчого кредиту № 1572290 комісія за надання кредиту 1380 грн, яка нараховується за ставкою 11,50% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 
Як вбачається із відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» 04.06.2024 відповідачу було нараховано комісію у розмірі 1380 грн. 19.06.2024 відповідачем було сплачено комісію у розмірі 120 грн., 04.07.2024 – 60 грн., а всього на суму 180 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 1200 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення неустойки в розмірі 5 600 грн., суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу.
Керуючись вказаними нормами закону, а також встановивши, що позивач, окрім заборгованості за тілом кредиту та відсотками, просив стягнути неустойку в розмірі 5 600 грн., яка відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України підлягає списанню кредитодавцем, суд вважає вказані вимоги необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 1572290 від 04.06.2024 у розмірі 27 806 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 11 326,70 грн, заборгованості за комісією – 1 200 грн, заборгованості за процентами - 15 279,30 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 19.09.2025.
Таким чином, з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 244,83 грн. 
Відповідач ОСОБА_1 просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
Щодо стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з наданих відповідачем доказів, 20.11.2025 між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Скользнєвою В.В. укладено договір про надання правничої допомоги, до якого додано акт здачі-прийняття наданих послуг від 12.12.2025, відповідно до якого адвокатом були надані наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи та написання відзиву на позовну заяву, загальний розмір гонорару становить 6000 гривень, квитанцію до прибуткового касового ордеру № б н від 12.12.2025, відповідно до якої адвокатом прийнято від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6000 грн. 
Таким чином, понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. є доведеними.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги позивача були задоволенні частково, то витрати на оплату професійної правничої допомоги покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на оплату професійної правничої допомоги пропорційно розміру відмовлених позовних вимог у розмірі 1 560 грн. 
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 509, 512, 514, 517, 526, 626, 628, 638, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 2,4, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 95, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 274, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 1572290 від 04.06.2024 у розмірі 27 806 грн. (двадцять сім тисяч вісімсот шість гривень), з яких: 11 326,70 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 15 279,30 грн. – заборгованість за відсотками, 1 200 грн. – заборгованість за комісією. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 244,83 гривень (дві тисячі двісті сорок чотири гривні 83 коп. ) 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1  витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 1 560 грн. (одна тисяча п`ятсот шістдесят гривень).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ 35625014, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30. 

Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя   А.О. Чорна