УХВАЛА
01 червня 2026 року
м. Київ
справа № 1-368/11
провадження № 13-50зк26
Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 перевірила заяву з доповненнями засудженого  ОСОБА_2 про перегляд вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року та ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний кримінальний суд) від 02 липня 2021 року та
ВСТАНОВИЛА:
1. Печерський районний суд м. Києва вироком від 29 січня 2013 року засудив ОСОБА_2 за ч.2 ст. 365Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років; за ч. 3 ст. 364 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 166 Кримінального кодексу України 1960 року (далі - КК 1960 року) - до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років та за пунктами «в», «і» ст. 93 КК 1960 року - до довічного позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
2. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_2 змінено в порядку ст. 365 Кримінального процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року). 
3. Уточнено, що ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 365 КК в редакції статті від 05 квітня 2001 року; ч. 3 ст. 364 КК в редакції статті від 15 квітня 2008 року, ч. 3 ст. 166 КК 1960 року в редакції статті від 11 липня 1995 року; пунктами «в» та «і» ст. 93 КК 1960 року в редакції статті від 22 лютого 2000 року.
4. Перекваліфіковано дії ОСОБА_2 із ч. 3 ст. 364 КК на ч. 2 ст. 357 цього Кодексу та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
5. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільнено ОСОБА_2 від призначеного за ч. 2 ст. 357 КК покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
6. На підставі ст. 5 КК пом`якшено призначене ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 166 КК 1960 року основне покарання до 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки.
7. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 КК, ч. 3 ст. 166 КК 1960 року, пунктами «в» та «і» ст. 93 КК 1960 року, ОСОБА_2 остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки.
8. Касаційний кримінальний суд ухвалою від 02 липня 2021 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року стосовно ОСОБА_2 залишив без змін, а касаційні скарги сторони захисту - без задоволення.
9. Засуджений  ОСОБА_3 , посилаючись на Конституцію України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини та ст. 4342 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) із заявою та доповненнями до неї, у якій просить скасувативирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року та ухвалу Касаційного кримінального суду від 02 липня 2021 року, а справу направити на новий судовий розгляд.На думку засудженого, наслідком такого розгляду має стати призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, який є максимально можливим відповідно до ст. 25 КК 1960 року.
10. Заявник вважає, що для забезпечення єдності судової практики Велика Палата має відступити від висновків, викладених в ухвалі Касаційного кримінального суду від 02 липня 2021 року. На обґрунтування цієї позиції зазначає, що суд касаційної інстанції та суди попередніх інстанцій допустили істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, використали недопустимі докази, неправильно застосували принцип дії кримінального закону в часі та положення щодо строків давності, передбачених КК 1960 року, незаконно вирішили цивільний позов, порушили його право на захист, а також безпідставно позбавили його права на пенсійне забезпечення.
11. Крім того, у доповненнях до заяви ОСОБА_2 зазначає, що ухвала Касаційного кримінального суду від 02 липня 2021 року має бути переглянута за виключними обставинами на підставі п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК. Мотивуючи свою позицію, засуджений посилається на рішення Вищої ради правосуддя № 1683/2дп/15-21 від 26 липня 2021 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Касаційного кримінального суду ОСОБА_4 та вважає, що допущені ним грубі порушення кримінально-процесуального закону під час розгляду його касаційної скарги у справі № 1-368/11 призвели до ухвалення незаконного рішення. Також, на думку засудженого, підставою для перегляду судового рішення у порядку виключного провадження є ненадання судом касаційної інстанції правової оцінки матеріалам кримінального провадження, які доводять, що в основу вироку були покладені докази, отримані незаконним шляхом; підтверджують недоведеність його винуватості та неправильність кваліфікації його дій за пунктами «в», «і» ст. 93 КК 1960 року; недотримання порядку доступу до державної таємниці. Вказує на наявність нововиявлених обставин, що полягають у штучному створенні та підробленні доказів, завідомо неправдивих показаннях обвинувачених та свідків.
12. Перевіривши заяву на відповідність вимогам ст. 462 КПК, доходжу висновку про необхідність залишити її без руху з таких підстав.
13. Главою 34 КПК передбачено можливість перегляду судових рішень за двома різними процедурами: за нововиявленими або виключними обставинами, які є самостійними та відрізняються підставами перегляду, строками звернення та правилами визначення суду, уповноваженого здійснювати такий перегляд.
14. Проте зі змісту заяви засудженого та доповнень до неї неможливо встановити, за якою саме процедурою має діяти Велика Палата.
15. Так, відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 
2) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 
3) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
16. Згідно із ч. 4 ст. 33 КПК кримінальне провадження за нововиявленими обставинами здійснюється судом, який ухвалив рішення, що переглядається.
17. Отже, Велика Палата вправі переглядати за нововиявленими обставинами лише власні судові рішення, оскільки інститут перегляду за нововиявленими обставинами спрямований на усунення судової помилки, допущеної судом під час розгляду справи унаслідок необізнаності про існування обставин, визначених ч. 2 ст. 459 КПК.
18. Водночас перегляд судових рішень за виключними обставинами здійснюється за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 33 та ч. 3 ст. 459 КПК.
19. Перелік виключних обставин закріплено в ч. 3 ст. 459 КПК, відповідно до якої такими обставинами є:
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;
2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;
3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення. 
Обставини, передбачені п. 3 ч. 3 цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили.
20. Згідно з приписами ч. 5 ст. 33 КПК кримінальне провадження за виключними обставинами з підстав, визначених пунктами 1, 3 ч. 3 ст. 459 цього Кодексу, здійснюється судом, який ухвалив рішення, що переглядається. 
21. Натомість перегляд судових рішень з підстави, передбаченої п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК, належить до повноважень Великої Палати. При цьому звернутися із заявою про перегляд судового рішення з підстави, визначеної в цій статті, вправі лише особа, на користь якої постановлено рішення міжнародної судової установи (п. 2 ч. 5 ст. 461 КПК).
22. Разом із тим зі змісту заяви засудженого та доповнень до неї неможливо однозначно встановити, за якою саме процедурою засуджений просить переглянути судові рішення, оскільки він одночасно посилається як на нововиявлені, так і на виключні обставини, не конкретизуючи підстави перегляду та не узгоджуючи свої вимоги з відповідною процедурою.
23. Також у заяві ОСОБА_2 та доданих до неї матеріалах відсутні посилання на рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, яким було б установлено порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні його справи судом.
24. Відповідно до ст. 462 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами повинна відповідати вимогам до її форми та змісту, встановленим ч. 2 цієї статті. Зокрема, у такій заяві мають бути зазначені судове рішення, про перегляд якого подається заява, обґрунтування із посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, а також чітко визначений зміст вимог особи, яка звертається до суду. 
25. Проте викладені у заяві та доповненнях до неї вимоги не відповідають наведеним положенням кримінального процесуального закону та не узгоджуються з повноваженнями Великої Палати за наслідками розгляду заяви за нововиявленими або виключними обставинами, визначеними ст. 467 КПК.
26. Так, у поданій заяві засуджений просить скасувати вирок суду першої інстанції, а також ухвали судів апеляційної та касаційної інстанцій і направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд. Водночас у доповненнях до заяви він фактично заявляє іншу вимогу, а саме просить скасувати лише ухвалу суду касаційної інстанції та направити справу на новий касаційний розгляд.
27. Хоча в обґрунтуванні заяви засуджений зазначає, що вважає незаконними всі судові рішення, ухвалені у його справі, зміст поданої заяви та доповнень до неї не дає можливості однозначно встановити, які саме судові рішення він просить переглянути та яких процесуальних наслідків такого перегляду вимагає. Водночас п. 3 ч. 2 ст. 462 КПК вимагає зазначення конкретного судового рішення, про перегляд якого подається заява, оскільки суперечливість та неузгодженість заявлених вимог перешкоджає належному розумінню позиції заявника та, відповідно, розгляду його заяви.
28. Окремо  ОСОБА_3  у своїй заяві просить Велику Палату передати матеріали кримінального провадження на розгляд Великої Палати, посилаючись на наявність виключної правової проблеми. Проте така вимога вирішується в порядку, передбаченому главою 32 КПК, та не стосується перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами й не може бути предметом розгляду в межах цього провадження.
29. Велика Палата звертає увагу, що відповідно до статей 4341, 4342 КПК питання про передачу кримінального провадження на її розгляд вирішується Касаційним кримінальним судом за наявності підстав, передбачених частинами 3-5 ст. 434-1 КПК, за власною ініціативою або за клопотанням учасника кримінального провадження та лише до вирішення касаційної скарги по суті. Водночас учасники кримінального провадження не наділені правом безпосередньо звертатися до Великої Палати із вимогою про передачу справи на її розгляд у порядку, передбаченому зазначеними нормами КПК.
30. Отже, така неоднозначність і неузгодженість вимог заяви і наведеного в ній обґрунтування перешкоджає належному розумінню судом позиції засудженого та, відповідно, розгляду його заяви.
31. Згідно із ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК. 
32. Враховуючи викладене, заяву з доповненнями  ОСОБА_5 необхідно залишити без руху з наданням йому строку для усунення допущених недоліків.
33. При усуненні недоліків заяви засуджений  ОСОБА_3 повинен:
1) чітко зазначити судові рішення, про перегляд яких за нововиявленими або виключними обставинами подається заява;
2) визначитися, за якою процедурою (перегляд за нововиявленими або за виключними обставинами) він просить Велику Палату переглянути судові рішення;
3) навести обґрунтування щодо дотримання строків звернення із відповідною заявою до суду; 
4) навести обґрунтування з посиланням на відповідне положення процесуального закону щодо підстав звернення саме до Великої Палати, а не до іншого компетентного суду;
5) навести обґрунтування своїх вимог відповідно до заявлених підстав і обраної процедури оскарження;
6) конкретизувати свої вимоги відповідно до повноважень Великої Палати в межах відповідної процедури перегляду.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 429, 462, 464 КПК, суддя
УХВАЛИЛА:
Заяву з доповненнями засудженого  ОСОБА_2 про перегляд вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року та ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02 липня 2021 року залишити без руху, встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
Копію ухвали про залишення заяви з доповненнями без руху надіслати заявнику. 
У разі неусунення недоліків у вказаний строк заяву буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя 
Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1